ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8334/25 Справа № 209/9814/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Корнєєва І. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       14 жовтня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у м. Дніпро цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
- за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк», 
на рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року, -
В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
23.12.2024 року представник Акціонерного товариства «Універсал Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 06.07.2018 року в розмірі 52 247,88 грн. станом на 03.10.2024 року, а також понесені позивачем судові витрати у розмірі 3028,00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року в задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
30.06.2025 року представником Акціонерного товариства «Універсал Банк» подано апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року та винесення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проєкту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
11.09.2025 року від представника  ОСОБА_1 – ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, відмовити Акціонерному товариству «Універсал Банк» в позовних вимогах, рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року залишити без змін. 

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України  апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною,  ціна позову  складає 52 247,88 гривень, що менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Згідно позову 06 липня 2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг.
Позивачем надані докази, що підтверджують факт укладення Договору про надання банківських послуг від 06.07.2018 року, а саме: копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг; Витяг з Умови і правила обслуговування в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank; Витяг з Тарифів за карткою Monobank (а.с.15-27,28-32), а також розрахунок заборгованості за договором № б/н від 06.07.2018 р. за період з 21.05.2019 р. по 03.10.2024 р. у сумі 52 247, 88 грн. (а.с.6-13) .
Ухвалою суду від 07 квітня 2025 р. зобов`язано позивача надати до суду докази:
1. Оригінали або належним чином засвідчені копії документів первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував Відповідачу згідно кредитного договору кредитор), оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
2. Документи, які підтверджують перерахування безготівково кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відкритого в АТ «Універсал Банк» для подальшого використання його за цільовим призначенням.
3. Відомості про наявність коштів на картковому рахунку по картці, які не являються кредитними коштами, а належали відповідачеві ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 06.07.2018 р. по 23.12.2024 р.
4. Документальне підтвердження погоджених умов кредитування (погодження процентної ставки, суми кредиту, нарахувань, комісії, паспорту споживчого кредиту).
5. Підписаний власноруч ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документ «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів "Монобанк".
6. Докази часткового виконання позичальником обов`язку з повернення кредиту, процентів із вказівкою на дати здійснення платежів (первісні бухгалтерські документи).
На виконання ухвали суду позивачем надано тільки документи: інформація про рух коштів по картці від 05.04.2025 р. за період з 21 травня 2019 р. по 01.12.2023 р., довідка про наявність рахунку клієнта ОСОБА_1 від 05.04.2025 р., довідка про розмір встановленого кредитного ліміту, детальна виписка про рух коштів по картці за договором № б/ від 2018 р. за період з 25.08.2019 року по 01.12.2023 року, вимоги про сплату боргу, завірена копія умов та правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) (а.с.97-103, 104-116,118,119-125, 129-135 , 144-156,157,158, 159-161,162-180 ).
Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження заявлених вимог позивач не надав до суду доказів на які саме умови погодився відповідач згідно до «Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів «монобанк» розміщеного на веб-сайту фінансової установи, з яких можна було б зрозуміти чи саме ті правила були на сайті і як часто вони змінювались та чи є електронний підпис відповідача на банківських документах, чи є докази цілісності документів з електронним підписом, яка саме процентна ставка була зафіксована, позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (фінансової установи), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-1бцс15) і не доведено позивачем при розгляді вказаної справи.
Суд приходить до висновку, що позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених в позовній заяві.
Додані до позову докази копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг; Витяг з Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank; Витяг з Тарифів за карткою Monobank, виходячи з норм Цивільного Кодексу України та правових позиції Верховного Суду не є доказами укладення кредитного договору з обов`язком сплати процентів за користування кредитом (а.с.15-27, 28-32).
Крім того, суд вважає необгрунтованим посилання позивача на відеоверифікацію працівником банку дистанційно, дію шерінгу на точці дістанційно та селфі клієнта, спрощену процедуру через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом, проведення таких дій відносно відповідача не підтверджено доказами та, як зазначає позивач у позові, діють з травня 2020 року , а договір, як зазначає позивач, з відповідачем укладений 06.07.2018 року .
Крім того, надані до позову та до заяви про надання доказів докази не містять доказів, що підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачу згідно кредитного договору позивач).
Наданий позивачем рух по картці ОСОБА_1 № НОМЕР_2 не підтверджує факту надання відповідачу кредитних коштів та використання відповідачем кредитних коштів (а.с.104-116).
Суд зазначає, що позивачем не додано доказів перерахування коштів позичальнику, під час надання кредитного ліміту та що кредитування відповідача відбулось шляхом списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами.
Розрахунок заборгованості за договором про видачу і обслуговування пластикових карток та заяву фізичної особи на встановлення кредитної лінії/зміну розміру кредитної лінії виконано представником позивача, не є документом на підтвердження факту отримання коштів відповідачем й що відповідач погодився саме на таку процентну ставку, матеріали справи не містять підтверджень.
Суд не бере до уваги розрахунок заборгованості відповідача по справі зазначений позивачем в позовній заяві, так як посилання фінансової установи на ці розрахунки заборгованості за договором, як на підставу задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки самі розрахунки є внутрішніми документами установ (створений установою) та не є належним та допустимим доказом по справі. Документів первинного бухгалтерського обліку (належним чином оформлені розрахункові документи, які підтверджують факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно яких можна було б встановити суму, яку надав/перерахував відповідачу кредитор згідно кредитного договору), оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивачем до суду надано не було, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості здійснити розрахунок заборгованості, правильність нарахування відсотків позивачем та перевірити суму заборгованості пред`явлену позивачем та з якого рахунку і на який рахунок були здійснені фінансові операції, та на яких підставах, - кредитний договір, складений відповідно законодавства України, відсутній.
Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг Акціонерного товариства «Універсал Банк» не містить доказів відкриття кредитного рахунку та кредитної Карти.
Крім того, у позові заяві та доданих документах до нього не вказано номер картки, строк дії та немає доказів отримання банківської кредитної картки.
Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за процентами задоволенню не підлягають.
Жодних інших належних та допустимих доказів того, що відповідачу кредитором були надані кредитні кошти, що відповідач використовував саме їх, стороною позивача суду не надано.
Суд також зазначає , що наданий позивачем рух коштів по картці жодним чином не підтверджує використання кредитних коштів відповідачем, містить отримання коштів від інших фізичних та юридичних осіб (а.с.104-116).
Суд зазначає, що сам по собі складений позивачем розрахунок заборгованості не може достеменно свідчити про наявність такої заборгованості. Розрахунок заборгованості не є первинним документом, що підтверджує розмір заборгованості, такий документ повністю розраховується кредитором, який може вносити зміни в умовах розрахунку заборгованості самостійно.
Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту позивач встановив суму кредитного ліміту з 13.12.2019 року у розмірі 45 000 грн. (а.с.118).
Але ця довідка спростовується тим, що згідно руху по картці кредитний ліміт підвищено 13.12.2019 р. до 23 000 грн. (а.с.115 зворот. сторона ). Жодних доказів тому, що позивачем встановлювалася сума кредитного ліміту в розмірі 45 000 грн. та що саме у цьому розмірі відповідач користувалася грошовими коштами , рух по картці відповідача не містить.
З урахуванням того, що між позивачем та відповідачем не укладався кредитний договір з обов`язком сплати процентів за користування кредитом, то поверненню позивачу підлягала би сума грошових коштів 23 000 грн.
Але за період з 21.05.2019 року по 01.12.2023 року позивачем було списано з рахунку відповідача відсотків в загальній сумі 55 034,81 грн. , а саме : 2019 рік – 4 470,63 грн., 2020 рік – 14 072,78 грн., 2021 рік – 14 239, 25 грн., 2022 рік – 12 011,68 грн., 2023 рік- 10 240,47 грн.(а.с.104).
Тому , суд приходить до висновку, що у відповідача відсутня заборгованість за наданими позивачем коштами у розмірі 52 247, 88 грн.
Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку (додається) кредитний ліміт Боржника складає 16 500,00 грн., баланс складає - (мінус) 3508,19 грн., тобто заборгованість складає 20008,19 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного Боржником кредитного ліміту у сумі 16 500.00 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить - (мінус) 3 508,19 грн.

Встановивши вказані обставини, судом першої інстанції прийняте рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Але з такими висновками колегія суддів апеляційного суду погодитись не може з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка звернулась до Банку з заявою про надання банківських послуг (а.с. 14), отримала в електронному вигляді та підписала електронним цифровим підписом Паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-32), в якому зазначені всі основні умови кредитування. 

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому            статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження  № 61-7203 св 20), від 12 січня 2021 року справа № справа № 524/5556/19 (провадження № № 61-16243 св 20).
Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

На вимогу суду позивачем надана виписка з рахунку відповідачки, у якій відображений рух коштів по рахунку (а.с. 104-116), з якої вбачається, що сума витрат відповідачки 501 095,21 грн., сума зарахувань на рахунок – 448 847,33 грн., тобто станом на 03.10.2024 року заборгованість становить 52 247,88 грн. Вказана заборгованість підтверджується й розрахунком заборгованості (а.с. 6-13).

При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
Враховуючи, в оскаржуємо рішенні є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Позивачем за подачу позову сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. (а.с.47), за подачу апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 4542 грн. (а.с.221).
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що апеляційна скарга та позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір, що складає 7570 гривень.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.
Рішення Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 29 травня 2025 року скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного Товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за договором про надання банківських послуг «Мonobank» від 06.07.2018 року станом на 03.10.2024 року у розмірі 52 247 (п`ятдесят дві тисячі двісті сорок сім) грн., 88 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» (ЄДРПОУ 21133352) сплачений судовий збір у розмірі 7570 (сім тисяч п`ятсот сімдесят) гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України

Судді: