ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 вересня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/148/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Семененка Я.В., Дурасової Ю.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження    апеляційну скаргу 	 ОСОБА_1 в особі представника Богач Віти Іванівни  	
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 18.06.2025р. у справі №160/148/24 	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до:  про:	Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/148/24 за позовом ОСОБА_1    до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії  /а.с.1-6/.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р.  у справі №160/148/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р. з урахуванням положень частини першої статті  28  та пункту 4-1 розділу  XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р. із застосуванням положень частини першої статті  28  та пункту 4-1 розділу  XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  у редакції, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідного року), з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні іншої частини позову відмовлено /а.с. 127-130/.
Рішення суду першої інстанції від 27.02.2024р.  у цій справі, набрало законної сили 29.03.2024р. і відповідно до ст. 370 КАС України є обов`язковим для учасників цієї адміністративної справи та невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність встановлену законом. 
З матеріалів справи вбачається, що представником позивача у справі з метою виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р.  у справі №160/148/24, яке набрало законної сили 29.03.2024р., в порядку визначеному положеннями Закону України «Про виконавче провадження» було отримано 06.05.2024р. виконавчі листи в суді першої інстанції. 
03.06.2025р. представник позивача подав до суду першої інстанції заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, в якій просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справі №160/148/24. Заява мотивована тим, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. на момент звернення до суду із цією заявою не виконано.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025р. у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду відмовлено.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та винести нову, якою задовольнити заяву про встановлення судового контролю.
У зв`язку з тим, що судді  Сафронова С.В. та Чепурнов Д.В.,  які  входять до складу колегії суддів, що розглядають справу №160/148/24, перебувають у відпустці здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №160/148/24 відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №160/148/24 від 09.09.2025р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду:  головуючий суддя Коршун А.О., судді – Дурасова Ю.В., Семененко Я.В.
Відповідно до ч.1  ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити   таке.
Відповідно до  ст.129-1 Конституції України  судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
В абз. 1 пп. 3.2 п. 3  рішення Конституційного Суду України №16-рп/2009 від 30.06.2009  зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина. Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.
Відповідно до ч.2  ст.14 КАС України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ч.3  ст.14 КАС України).
Відповідно до   ст.370 КАС України   судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З моменту набрання законної сили судовим рішенням виникає безумовний обов`язок його виконання.
У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством.
Положенням статей  382,  383 КАС України  встановлено такі види судового контролю за виконанням судового рішення: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (стаття 382 КАС України); визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України  ).
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019р. у справі №806/2143/15 (адміністративне провадження №К/9901/5159/18) звертав увагу, що зазначені правові норми  КАС України   мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Відповідно до  статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України  суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З огляду на положення наведеної норми процесуального права, колегія суддів вважає, що встановлення контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду (яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами). Вбачаючи, обґрунтований сумнів заявника у невиконанні/неповному виконанні рішення суду, має прийняти до провадження відповідну заяву, адже це є заходом для забезпечення конституційного права особи на судовий захист.
В той же час, такі повноваження суду повинні бути реалізовані з урахуванням того, що контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, що прямо передбачено  ст. 129-1 Конституції України, і такі повноваження суду запровадженні з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві.
Для застосування судового контролю в порядку  ст.382 КАС України  повинні існувати об`єктивні обставини, які свідчать про можливість нехтування відповідачем своїми обов`язками в частині виконання судового рішення і викликають сумнів у виконанні ним як суб`єктом владних повноважень рішення суду, яке в силу приписів  ст.129-1 Конституції України   є обов`язковим до виконання.
Під час розгляду справи судом встановлено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2024р. у справі № 160/148/24 відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009р. із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV  Прикінцеві положення  Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням раніше виплачених сум.
Представник позивача, отримавши довідку про розмір призначеної і фактично виплаченої пенсії за період з 07.10.2009р. по травень 2025р., не погоджується із розміром здійсненого перерахунку. 
Вважаючи, що відповідачем виконання зазначеного вище рішення суду по адміністративній справі не здійснюється,  представник позивача звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю в порядку  ст.382 КАС України
У своїй заяві представник позивача свою незгоду зі здійсненим перерахунком пенсії обґрунтовує тим, що замість зазначення у своєму рішенні ст.27, 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд указав ст.28 Закону, що управління використовує як підставу призначити мінімальний розмір пенсії без проведення всіх передбачених Законом та постановами КМУ перерахунків.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обґрунтування заявника в якості підстави для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в даній справі зводиться до незгоди з рішенням суду в частині зазначення судом в резолютивній частині рішення не тієї норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Оскільки, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вчинені   дії на виконання рішення суду від 27.02.2024р. у справі №160/148/24, а тому
колегія суддів вважає, що суд першої інстанції  зробив правильний висновок, що пенсійний орган, як боржник, виконав вимоги судового рішення, прийнятого у даній справі та здійснив перерахування пенсії відповідно до рішення суду .
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив у цій справі обґрунтовану ухвалу від 18.06.2025р. про відмову у задоволені заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, тому враховуючи, що ухвала суду першої інстанції від 18.06.2025р. постановлена   без порушень норм чинного процесуального законодавства, а тому таку ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Богач В.І., залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги суперечать фактичним обставинам справи та зводяться до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм чинного процесуального законодавства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 311,312,315,316,321,322 КАС України, суд -

УХВАЛИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  в особі представника Богач Віти Іванівни   – залишити без задоволення. 
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.06.2025р. у справі №160/148/24  – залишити без змін.
Постанова  суду набирає законної сили з моменту її прийняття ,  та може бути оскаржена у строки та в порядку  встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.
Постанову виготовлено та підписано  – 09.09.2025р.       
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова