ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/11226/25	Головуючий у 1-й інстанції Черніцька І.М. 	
Провадження № 33/817/487/25 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М., за участю ОСОБА_1 та його представника , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 

В С Т А Н О В И Л А :

       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Згідно із постановою суду, водій ОСОБА_1 21 травня 2025 року о 18 год 15 хв в с. Смиківці дорога АДМ30159 км, керував транспортним засобом «Mersedes vito», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки працівниками поліції із застосуванням технічного приладу драгер Armf 0310, результат огляду 0,54% (проміле). З результатом огляду водій ОСОБА_1 не погодився. Після чого виявив бажання пройти такий огляд в КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, що підтверджується висновком лікаря на стан алкогольного сп`яніння №203 від 21 травня 2025 року. Вказаними діями водій порушив п.2.9.а. ПДР України. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
       Вважає, що суд першої інстанції помилково визнав його винним за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки наявні у справі матеріали не доводять, що саме він керував транспортним засобом «Mersedes Benz Viano» на момент ДТП, що підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду від 03.07.2025 року, якою провадження за ст.124 КУпАП щодо нього за фактом скоєння ДТП 21.05.2025 року в с. Смиківці на автодорозі М30 під час керування автомобілем «Mersedes Benz Viano» та в порушення вимог п.14.6 г ПДР України зіткнення з автомобілем «INFINITI G25», внаслідок якого обидва транспортні засоби отримали пошкодження, закрито у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.
       Вказує на те, що відеозапис з нагрудної камери поліцейських, на який зіслався суд, не містить беззаперечної інформації про його перебування за кермом, а також містить зафіксовані висловлювання невстановлених осіб, які не були очевидцями ДТП, тоді як свідок ОСОБА_2 прямо пояснив, що за кермом «Mersedes Benz» перебувала жінка, а він бачив чоловіка ОСОБА_3 на передньому пасажирському сидінні.
       Обґрунтовує вимоги тим, що його первісна згода «взяти провину на себе» була лише обговоренням з дружиною через страх можливих наслідків для неї, враховуючи присутність у салоні малолітніх дітей та необхідність проїхати з ними в лікарню в зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, але фактично він автомобілем не керував; крім того, зазначає що показання свідків, які зафіксовані на відеозаписах з нагрудних камер відеоспостереження поліцейських, що здійснювали оформлення ДТП, є суперечливими й непослідовними, а тому що суд неправомірно поклав у основу рішення неперевірені твердження невстановлених осіб, ігноруючи відеофрагмент, де лунає повідомлення про заяви його дружини щодо керування автомобілем.
       Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 та його представника Чернецького В.І., які підтримали вимоги апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.
       Відповідно до ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
       Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
       Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
       Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП суд обгрунтував даними, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №337698 від 21 травня 2025 року щодо ОСОБА_1 складеному за ч.1 ст.130 КУпАП, акті огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння від 21 травня 2025 року та висновку лікаря КНП «ТОМЦСНЗ» ТОР, яким встановлено перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння №203 від 21 травня 2025 року, відеоматеріалах з нагрудної камери працівника поліції від 21 травня 2025 року .
       При цьому суд критично оцінив доводи ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_4 про те, що водієм була саме ОСОБА_4 , а ОСОБА_1 лише вирішив взяти на себе вину у даній ДТП, дружині сказав займатись дітьми, як такі що надаються з метою уникнення від відповідальності.
       Суд також не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , який був водієм іншого транспортного засобу, потерпілим за ст. 124 КУпАП, який бачив що водієм автомобіля «Merсedes vito» на момент ДТП була ОСОБА_4 як такі, що спростовуються відеоматеріалами з нагрудних камер працівників поліції. Суддя зазначив, що на вказаних відеозаписах зафіксовано, як ОСОБА_2 та інші очевидці ДТП, як пояснив у судовому засіданні свідок це його батьки, які були пасажирами в автомобілі, неодноразово стверджували працівникам поліції, що водієм автомобіля «Merсedes vito» на момент ДТП був саме ОСОБА_4 , який намагався втекти із місця ДТП.
       Однак, з вказаними висновками погодитись не можу з огляду на наступне.
       Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 27 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті" під керуванням транспортним засобом слід розуміти виконання функції водія під час руху такого засобу.
       Отже, адміністративна відповідальність за ст. 130 КУпАП може настати за умови доведеності обставин здійснення особою функції водія під час руху такого засобу.
       Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відеоматеріали поліцейських, долучені до матеріалів справи, не відображають самої події керування транспортним засобом, а висновки місцевого судді ґрунтуються фактично лише на відеозаписах з нагрудних камер поліцейських, на яких зафіксовано як потерпілий ОСОБА_2 та невстановлені особи, як в подальшому повідомив свідок — це його батьки, вказують на те що водієм автомобіля «Merсedes vito» був ОСОБА_1 , однак, пояснень даних свідків до матеріалів адміністративної справи працівниками поліції не долучено. 
Свідок ОСОБА_2 , який керував автомобілем Інфініті, в задню частину якого в`їхав автомобіль «Merсedes vito», був допитаний в судовому засіданні місцевого суду та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та надання завідомо неправдивих показань, повідомив суд про те, що бачив що водієм автомобіля Мерседес на момент ДТП була ОСОБА_4 . 
       Свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю потерпілого ОСОБА_2 та яка як вбачається з відезаписів з нагрудних камер поліцейських була на місці ДТП будучи допитаною в судовому засіданні апеляційного суду та попередженою про кримінальну відповідальність за відмову від дачі показань та надання завідомо неправдивих показань, повідомила про те, що не бачила хто був за кермом автомобіля «Merсedes vito» в момент ДТП оскільки водій та пасажир цього транспортного засобу вже вийшли з машини, однак, одразу ж після події до неї підійшла ОСОБА_4 та попросила не говорити про те що вона керувала транспорним засобом «Merсedes vito» оскільки її малолітнім дітям внаслідок ДТП були заподіяні тілесні ушкодження та їй необхідно було їхати з ними в лікарню. На відеозаписах поліцейських вона викрикувала про те що ОСОБА_1 вчинив ДТП оскільки на той момент вважала його водієм з огляду на те що він з дитиною на руках вже після дорожньо-транспотної пригоди сів за кермо автомобіля та вона подумала що він хоче залишити місце події.
       В суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 під присягою підтвердила свої показання, які вона надавала в суді першої інстанції, про те що 21 травня 2025 року вона керувала автомобілем марки Mercedes-Benz Viano, реєстраційний номер «Mersedes vito», державний номерний знак НОМЕР_1 в с.Смиківці. Під час керування автомобілем, вона не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого в`їхала в задню частину автомобіля марки INFINITI G25, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював маневр повороту ліворуч. В салоні автомобіля марки Mercedes-Benz Viano знаходились діти, а також її чоловік ОСОБА_1 , який перебував на передньому пасажирському сидінні. Після ДТП чоловік повідомив їй, що візьме відповідальність на себе, оскільки діти могли отримати тілесні ушкодження та з ними треба буде проїхати в лікарню. 
       Згідно рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
       Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям Європейського суду з прав людини. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своєму рішенні у справі Аллене де Рібемон проти Франції від 10 лютого 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин. У рішенні Маліж проти Франції від 23 вересня 1998 року Європейський суд з прав людини визнав кримінально-правовий зміст адміністративного правопорушення. Європейський суд з прав людини підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення. Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі Коробов проти України Європейський суд з прав людини висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення поза розумним сумнівом.
       З огляду на вищенаведене, з урахуванням практики ЄСПЛ, вважаю що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки на підтвердження факту керування автомобілем Мерседес ОСОБА_1 долучено лише відеозапис з нагрудних камер поліцейських, зафіксовані на яких твердження осіб щодо виконання ОСОБА_1 функцій водія спростовані в суді шляхом їх допиту безпосередньо в якості свідків. Тому приходжу до висновку, що факт вчинення останнім правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не доведений.        
       Окрім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 03.07.2025 справу щодо ОСОБА_1 за фактом скоєння ним ДТП 21.05.2025 року в с. Смиківці на автодорозі М30 , який керуючи автомобілем марки Mercedes-Benz Viano, реєстраційний номер «Mersedes vito», державний номерний знак НОМЕР_1 не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого в`їхав в задню частину автомобіля марки INFINITI G25, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався попереду та здійснював маневр повороту ліворуч та автомобілі отримали механічні пошкодження, закрито на підставі п.1ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
       Статтею 14 Закону України “Про дорожній рух” від 30 червня 1993 р. №3353-ХІІ передбачено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов”язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
       Згідно п.2.3 “д” Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
       На вимогу поліцейського відповідно до п.2.4 цих Правил водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил.
       При цьому, статтею 35 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено вичерпний перелік підстав, за яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби. Даний перелік, зокрема, передбачає :1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
       Оскільки щодо ОСОБА_1 скасована постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП за порушення п.14.6 г ПДР України, вважаю що підстава для проведення огляду його на стан сп`яніння визначених ст.35 ЗУ “Про національну поліцію” в працівників поліції визнана незаконною, тому протокол щодо ОСОБА_1 відповідно до широкого розуміння доктрини «плодів отруєного дерева», згідно з якою будь-яке винне порушення поліцейськими прав громадян, що навіть має не безпосередній, а лише опосередкований зв`язок із самим процесом виявлення, вилучення і фіксації доказів, тягне втрату останніми юридичної сили, слід визнати недопустимим доказом. 
       Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 суд першої інстанції не дотримався вимог ст.245, 252, 280, 283 КУпАП про всебічне, повне та об`єктивне дослідження обставин вчиненого адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим постанова суду щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього- закриттю у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, а подана ним апеляційна скарга - до задоволення. 
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, -
                       
                               П О С Т А Н О В И Л А:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП — скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя