Справа № 127/29077/25 
Провадження № 33/801/1165/2025
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Іванченко Я. М.
Доповідач: Оніщук В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 листопада 2025 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Оніщук В. В., з участю секретаря судового засідання Закерничної А. О., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2025 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП,
в с т а н о в и в :

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
У постанові суду зазначено, що 12 вересня 2025 року о 23 год 09 хв в м. Вінниця, по вул. Пирогова, 52а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер», результат огляду 0,58 ‰, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України.
При ухваленні оскаржуваної постанови суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 доведена належними та допустимими доказами.
Не погодившись із вказаною постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність постанови суду першої інстанції, просить її скасувати, провадження у справі закрити.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що постанова була винесена з без участі ОСОБА_1 , що є порушенням норм процесуального права.
Суд дійшов неправильного висновку про охоплення дій ОСОБА_1 складом правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
У постанові суду відсутня інформація про склад адміністративного правопорушення, не описано його об`єктивну сторону, не обґрунтовано чому за відсутності факту керування та законної причини зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 змушували пройти огляд на стан сп`яніння. 
Крім того прилад Drager 6820 зберігався без дотримання температурного режиму, що призводить до похибки більше ніж 20 %.
Судове засідання, призначене на 13.11.2025 року було відкладено за клопотанням ОСОБА_1 .
В судове засідання, призначене на 20.11.2025 року ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому ним подано заяву про розгляд справи у його відсутність.
Проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і дослідивши обставини справи, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно зі статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Положеннями частини сьомої статті 294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Відповідно до положень п. п. 1.1, 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно із пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку огляд для визначення стану сп`яніння.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП настає, зокрема, за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до змісту статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі – Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками алкогольного сп`яніння відповідно до пункту 3 Розділу І Інструкції є запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів; порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до пункту 6 Розділу І Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Положеннями п. 7 Розділу І Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
За ч. 2 статті 266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У результаті дослідження матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено такі обставини.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 452173, 12 вересня 2025 року о 23 год 09 хв в м. Вінниця, по вул. Пирогова, 52а водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Фольксваген Пассат», д. н. з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер Алкотест № 0031», тест № 3556, результат позитивний 0,58 ‰. Велась безперервна відеофіксація на портативні відеореєстратори № 470765, 472297. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом залишення його без порушення ПДР. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. У протоколі ОСОБА_1 власноруч зазначив: «З результатом огляду не згоден» (а. с. 2).
Як видно із чеку приладу «Драгер Алкотест 6820» № ARHK 0031 (тест № 3556 від 12 вересня 2025 року) результат огляду ОСОБА_1 0,58 ‰. У чеку ОСОБА_1 власноруч зазначив «Не згоден» (а. с. 4).
Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проводився за допомогою приладу ARHK 0031, тест № 3556. Результат огляду – 0,58 проміле. У графі «З результатами згоден» стоїть особистий підпис ОСОБА_1 із приміткою «Не згоден» (а. с. 6).
Також до матеріалів справи долучено відеозаписи із нагрудних камер поліцейських, де зафіксовано як працівники поліції зупиняють автомобіль «Фольксваген Пассат», д. н. з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває ОСОБА_1 . Поліцейська представляється, попереджає про відеофіксацію події та запитує куди ОСОБА_1 поспішав, чому не зупинявся на вимогу працівників поліції. Просить пред`явити посвідчення водія. Також повідомляє, що ОСОБА_1 їхав по вул. Пирогова по зустрічній смузі руху, а також проїхав на забороняючий сигнал світлофора. Після цього працівниця поліції складає адміністративний матеріал за вказане порушення ПДР (проїзд на забороняючий сигнал світлофора), о 23 год 04 хв поліцейська демонструє ОСОБА_1 відеозапис із фіксацією вказаного порушення, ознайомлює ОСОБА_1 із його правами та змістом складеної постанови.
О 23 год 07 хв поліцейська пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у зв`язку із виявленням у нього відповідних ознак: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, порушення мови. ОСОБА_1 погоджується.
О 23 год 09 хв інший працівник поліції повідомляє ОСОБА_1 , що відносно нього також буде складено постанову за порушення ПДР, а саме за рух по смузі зустрічного руху, роз`яснює йому його права. 
О 23 год 13 хв працівник поліції роз`яснює ОСОБА_1 порядок проходження огляду, робить контрольний замір повітря.
О 23 год 14 хв ОСОБА_1 продуває «Драгер», результат – 0,58 проміле.
ОСОБА_1 повідомляє, що він не згоден із результатом огляду, на що працівник поліції роз`яснює йому право на повторне проходження огляду у закладі охорони здоров`я у супроводі працівників поліції. Пасажир із автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , повідомляє, що вони самостійно поїдуть на огляд. 
Після цього працівник поліції починає складати адміністративні матеріали за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
О 23 год 29 хв працівники поліції ознайомлюють ОСОБА_1 зі складеним протоколом. У складених адміністративних матеріалах ОСОБА_1 зазначає, що із результатами огляду він не згоден. Працівники поліції видають ОСОБА_1 копію протоколу, відсторонюють ОСОБА_1 від керування транспортним засобом. 
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
Так, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 на місці події не заперечував, навпаки неодноразово підтверджував його при спілкуванні із працівниками поліції, зокрема, при складенні та ознайомленні його зі змістом постанов за порушення ПДР.
ОСОБА_1 пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку.
Після повідомлення ОСОБА_1 про незгоду із результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу працівниками поліції у межах повноважень та у відповідності до п. п. 7 Розділу І Інструкції було запропоновано пройти повторний огляд на стан сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, що ОСОБА_1 було проігноровано.
Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд порушив права ОСОБА_1 , розглянувши справу за його відсутності, оскільки про судовий розгляд ОСОБА_1 був повідомлений належним чином, а положення ст. 268 КУпАП не передбачають обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, при розгляді справи за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що прилад Drager 6820 зберігався без дотримання температурного режиму, що призводить до похибки більше ніж 20 %, оскільки жодних доказів на підтвердження таких обставин матеріали справи не містять та ОСОБА_1 не надано.
Решта доводів апеляційної скарги факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння не спростовує.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 26 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. 
Оцінивши матеріали справи та наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, своєчасному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 12 вересня 2025 року адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведено повністю та поза розумним сумнівом, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності. Твердження скаржника про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими та безпідставними.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП, не пропущені.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Керуючись ст. ст. 245, 280, 294 КУпАП, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 жовтня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                                 В. В. Оніщук