ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1945/24  Номер провадження 22-ц/814/3381/25	Головуючий у 1-й інстанції ФАДЄЄВА С. О.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.,
судді: Пилипчук Л.І., Триголов В.М.
розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 червня 2025 року (час ухвалення судового рішення не зазначений; дата виготовлення повного тексту судового рішення - 13 червня 2025 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 87 874 грн, а також судові витрати.
В обґрунтування заявлених вимог вказувало на невиконання відповідачем умов кредитного договору.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 червня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено за недоведеністю.
В апеляційній скарзі ТОВ «Укр Кредит Фінанс», посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги повторно наведені фактичні обставини і доводи позовної заяви і додатково стверджується, що інформація щодо належності карткового рахунку є банківською таємницею установи банку, в якому відкрито картковий рахунок, а тому неналежність карткового рахунку саме відповідачу повинен доводити сам відповідач, надавши відповідну довідку банку.
Звертає увагу, що через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яким укладено договір № 4010 від 02.12.2019 р. про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року, відповідачу видані кредитні кошти у розмірі 18 000,00 грн шляхом їх перерахування на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.
Лист (довідка) про перерахування коштів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо видачі кредиту ОСОБА_1 за договором №1141-7046 від 16.01.2023 та довідка про перерахування суми кредиту №1141-7046 від 16.01.2023 є достовірними і належними доказами перерахування відповідачу коштів у сумі 18000 грн.
З урахуванням вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Укр Кредит Фінанс» своїх зобов`язань щодо здійснення безготівкового переказу кредитних коштів на рахунок позичальника.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У підтвердження заперечень проти апеляційної скарги вказує, що скаржником до апеляційної скарги долучені додаткові докази, які не були подані до суду першої інстанції з невідомих причин, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
До матеріалів справи в суді першої інстанції позивачем надано копію відповіді АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів, однак з вказаної відповіді неможливо встановити ні власника рахунку, ні даних по здійсненій операції. В свою чергу, позивач не заявляв клопотання про витребування з АТ КБ «ПриватБанк» відомостей про власника відповідного рахунку.
Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у ч.3 ст.509 та ч.ч.1,2 ст.627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
       З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ІК №116 від 01.08.2013, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
16.01.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), укладений договір про відкриття кредитної лінії № 0824-0916, який разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений.
Позичальнику наданий одноразовий ідентифікатор А8883 для підписання кредитного договору № 1141-7046 від 16.01.2023, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів (п.5.2 Правил відкриття кредитної лінії).
Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит в сумі 18 000,00 грн на особисті потреби (п.4.1), строк кредитування - 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (п.4.9).
Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит та нараховану кредитодавцем неустойку (якщо неустойка буде нарахована кредитодавцем) не пізніше ніж в останній календарний день строку кредитування, вказаного у п. 4.8. цього договору, шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. (п.5.1).
Базовий період складає 14 календарних днів (п.4.4.).
Стандартна процентна ставка становить 1,50% (п.4.6).
Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми виданого кредиту(п.4.7).
Сторонами погоджено орієнтовну вартість кредиту 85 500,00 грн. Реальна процентна ставка на дату укладення договору – 10 445 %.
Видача кредитних коштів в сумі 18 000 грн ОСОБА_1 згідно з кредитним договором № 1141-7046 від 16.01.2023 підтверджена довідкою ТОВ «Укркредит Фінанс» ( а.с.41) та листом АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.48-50).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів перерахування кредитних коштів на картковий рахунок саме відповідача.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого. 
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
В ст.3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Із зазначеного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Наявними у справі належними і допустимими доказами підтверджено, що між сторонами укладено договір в електронному виді із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подавав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору.
Укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 договір про надання грошових коштів № 1141-7046 від 16.01.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «А8883» (а.с.29). 
Вказаний ідентифікатор був власноручно введений відповідачем для електронного підпису. Зазначені підписи підтверджують, що відповідач ознайомився та погодився з усіма умовами договорів, підписав угоду одноразовим ідентифікатором, який є аналогом власноручного підпису. Отже, сторони погодили усі істотні умови та уклали в належній формі кредитний договір.
Укладення кредитного договору онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим.
Також укладення договору підтверджується перерахуванням коштів на рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», зазначений відповідачем при укладенні договору (а.с.50).
Заперечуючи проти позову, відповідач навів, по суті, два аргументи, які суперечать одне одному: по-перше, відповідач наполягає на тому, що він не отримував кошти за укладеним кредитним договором, адже, за його твердженням, у справі відсутні докази про перерахування коштів на його користь; по-друге, нарахована позивачем сума заборгованості не відповідає умовам укладеного договору і вимогам закону, що регулює спірні правовідносини.
З приводу недоведеності факта перерахування коштів за кредитним договором на картковий рахунок відповідача слід зазначити таке.
Як убачається з матеріалів справи, у кредитному договорі, укладеному із відповідачем, зазначений номер особистого електронного платіжного засобу - № НОМЕР_1 (розділ 12 «Реквізити сторін» кредитного договору; а.с.29), отже відповідач, який був ознайомлений із умовами договору, не міг не усвідомлювати, що кошти мають бути перераховані позивачем саме на картковий рахунок № НОМЕР_1 .
Згідно листа АТ КБ «Приватбанк» ТОВ «Укр кредит фінанс» через систему LiqPay 16 січня 2023 року перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_1 кошти у сумі 18 000 грн (а.с.50).
За змістом ст.12, ст.81 ЦПК України доказування не може полягати виключно у голослівному запереченні певного факту (обставини), на яку посилається інша сторона спору. 
Відповідач був обізнаний про розгляд справи, його представниця ОСОБА_2 достовірно знала, якими доказами позивач підтверджує факт виконання ним обов?язку з перерахування коштів, тому він (відповідач) не був позбавлений можливості (був зобов?язаний) самостійно подати суду докази неналежності саме йому карткового рахунку № НОМЕР_1 , або клопотати перед судом про витребування у АТ КБ «Приватбанк» відомостей про те, кому належить вказаний рахунок.
З наведених мотивів слід визнати необгрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав відсутності доказів отримання коштів саме відповідачем.

Перевіряючи обгрунтованість заявленої позивачем суми заборгованості, апеляційний суд керується таким.
Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.42-47) в період з 16.01.2023 по 11.11.2023 (300 днів) відповідачу нараховані проценти у розмірі 80 244 грн.
Як вбачається з вказаного розрахунку, відповідачем сплачено кошти в рахунок погашення заборгованості: 01.02.2023 у розмірі 500 грн, 02.02.2023 у розмірі 500 грн, 08.02.2023 у розмірі 109 грн, 13.02.2023 у розмірі 515 грн, 14.02.2023 у розмірі 502 грн, які зараховані на сплату комісії.
Строк дії договору 300 днів.
Базовий період складає 14 календарних днів (п.4.4.).
Знижена процентна ставка складає 1,2%(п.10.2)
Стандартна процентна ставка становить 1,5%(п.4.6)
Сплату процентів за користування кредитом позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів (який є додатком 3 до договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. Отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту.(п.4.5)
Отже, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами необхідно розраховувати наступним чином: 
18 000 х 1,2% х 14 днів = 3 024 грн (заборгованість за базовий період за зниженою процентною ставкою)
18 000 х 1,5% х 286 = 77 220 грн (заборгованість за стандартною процентною ставкою)
А всього, 3 024 + 77 220 = 80 244 грн заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.
У відзиві на позовну заяву відповідач наполягає, що вимога про стягнення комісії у розмірі 574 грн задоволенню не підлягає з огляду на нікчемність відповідного пункту договору згідно ч.1 та 2 ст.11, ч.5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування», що, на думку відповідача, узгоджується із висновками, викладеними у постанові ВП ВС від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 та ВС від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19.
Однак, вказані заперечення не заслуговують на увагу, оскільки відповідно п.4.7. кредитного договору, комісія за видачу кредиту становить 15% і вказана комісія є одноразовою, що стягується при отриманні позичальником коштів.
Окрім того, відповідач посилається на висновки Верховного Суду, у яких сформована правова позиція стосовно договорів, укладених до внесення змін до ЗУ «Про споживче кредитування».
Отже, комісія у розмірі 18 000 х15% = 2 700 грн підлягає стягненню, враховуючи, що відповідачем сплачені кошти у розмірі 500 + 500 + 109 + 515 + 502 = 2 126 грн, які зараховані позивачем в рахунок погашення комісії. 
Тобто остаточно до стягнення підлягає комісія у розмірі 574 грн.
Як вбачається з позовної заяви, позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 10 944 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем за подачу позову до суду першої інстанції у розмірі 2 422,40 грн та за подачу апеляційної скарги у розмірі 3 633,40 грн, а всього 6 055,80 грн
Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити. 

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 03 червня 2025 року скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  задовольнити.

Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №1141-7046 від 16.01.2023 у сумі 87 874 грн, з яких 18 000 грн – заборгованість за кредитом, 69 874 грн – заборгованість по процентам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 055,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 17 листопада 2025 року.

Головуючий суддя                                                   О. А.Лобов 

     Судді                                                                     Л.І.Пилипчук

В.М. Триголов