ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7672/25 Справа № 176/3494/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09 вересня 2025 року                                                        м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.
суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.
за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі,
- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , 
на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської областівід 12 травня 2025 року, - 

В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
11.12.2024 року ОСОБА_1  звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі. 
В якому просила визнати незаконним та скасувати наказ №1461-ОС від 12.11.2024 року "Про звільнення ОСОБА_2 " майстра зміни Сірчанокислотного цеху Гідромталургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та поновити ОСОБА_1 на посаді майстра зміни Сірчанокислотного цеху Гідромталургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ 
Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської областівід 12 травня 2025 року в задоволенні позову  ОСОБА_3 , в інтересах  ОСОБА_1 , до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про поновлення на роботі відмовлено. 
       
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
13.06.2025 рокувід  ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій ставиться вимога про скасування рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської областівід 12 травня 2025 року та ухвалення нового рішення про задоволення позову. 
В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що 06.11.2024 року всі дії пов?язані з обвинуваченням позивача в перебуванні на робочому місці в стані алкогольного сп?яніння проводилися неправомочним складом осіб з грубим порушенням розділу 8 «Порядок відсторонення від роботи працівників, які перебувають у стані алкогольного, токсичного або наркотичного сп?яніння» Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК».
Наказ (розпорядження) про відсторонення позивача від роботи не видавався, акт про відмову від надання письмових пояснень не складався.
За таких обставин висновок суду про те, що роботодавець повною мірою забезпечив дотримання вимог ст. 46 К3пП України з відсторонення позивача від роботи як такої, що перебувала на роботі в нетверезому стані є безпідставним.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
15.07.2025 року від Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» надійшоввідзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд, залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12.05.2025 року залишити без змін. 

СУДОВІ ВИКЛИКИ
Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.204).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

Відповідно до трудової книжки позивача ОСОБА_1 , що вона дійсно з 17.03.2022 року перебувала на посаді майстра зміни сірчанокислотного цеху гідрометалургійного заводу Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.11-18).
06 листопада 2024 року начальник зміни ПО ДП «СхідГЗК» Когут А.М. звернувся до директора ГМЗ Жушмана В.А. із письмовою пояснювальною запискою, в якій повідомив, що 06.11.2024 року о 20:40 разом з фельдшером прибув до СКЦ ДП «СхідГЗК», де вони виявили майстра зміни СКЦ ГМЗ Крутій М.В. та оператора ДПК СКЦ ГМЗ ОСОБА_4 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, нечітка мова. За результатами освідування ОСОБА_1 концентрація алкоголю в парах повітря склала 1,19 проміле (а.с.21).
06 листопада 2024 року фельдшер Дворцова С.О. звернулась до директора ГМЗ Жушмана В.А. із письмовою пояснювальною запискою, в якій зазначила, що начальник зміни ОСОБА_5 повідомив її про необхідність проведення медичного освідування на стан сп`яніння майстра зміни СКЦ ГМЗ Крутій М.В. та оператора ДПК СКЦ ГМЗ ОСОБА_4 . За результатами освідування ОСОБА_1 прилад показав 1,19 проміле (а.с.22).
06 листопада 2024 року начальником зміни ГМЗ ДП «СхідГЗК» Когут А.М., фельдшером здоров пунктів ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_6 , начальником служби фізичного захисту ДП «СхідГЗК» ОСОБА_7 , заступником начальника служби фізичного захисту ДП «СхідГЗК» Крачуном О.П. був складений Акт про перебування ОСОБА_1 на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, яку 06.11.2024 року о 21:16 було відсторонено від роботи, а також Акт про відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я (а.с.24,25).
08 листопада 2024 року директором ГМЗ Жушманом В.А., в.о. головного інженера ОСОБА_8 , інспектором з кадрів служби по роботі з персоналом ОСОБА_9 було складено Акт про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень, в якому зазначено, що майстер зміни СКЦ ГМЗ ДП «ГМЗ» ОСОБА_1 08.11.2024 року відмовилася від надання пояснень за фактом перебування на робочому місці 06.11.2024 року в стані алкогольного сп`яніння. Акт складено і оголошено в присутності ОСОБА_1 , містить особистий підпис ОСОБА_1 з відміткою «Не згодна» (а.с.53 зворот).
08 листопада 2024 року ОСОБА_1 надала письмові пояснення, в яких зазначила, що 06.11.2024 року виконувала свої посадові обов`язки згідно посадової інструкції. Близько 20:00 на територію СКЦ прибули начальник зміни ОСОБА_5 , фельдшер ГМЗ, начальник відділу фізичного захисту ОСОБА_7 та його заступник, які стверджували, що вона перебуває на робочому місці в нетверезому стані, на що вона запропонувала звернутися до медичного закладу для проходження медичного обстеження. Після цього, начальник зміни ОСОБА_5 безпідставно відсторонив її від виконання робочих обов`язків із записом у журналі розпоряджень. 08.11.2024 року о 09:00 їй було запропоновано надати письмові пояснення; о 12:00 вона повідомила, що не може цього зробити, оскільки зайнята виконанням своїх службових обов`язків (а.с.23).
08 листопада 2024 року директор ГМЗ Жушман В.А. звернувся до Т.в.о. генерального директора ДП «СхідГЗК» Бугайова І.В. зі службовою запискою стосовно дисциплінарного проступку майстра зміни СКЦ ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 , оскільки 06.11.2024 року о 20:40 начальник зміни ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_5 виявив ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння на робочому місці, а саме – відчувався сильний різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, нечітка мова, почервоніння шкірного покриву обличчя, нецензурні висловлювання, агресивні мотиви. Фельдшер ОСОБА_6 за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6510 Drager» здійснила вимірюавння концентрації алкоголю в парах повітря, що видихаються ОСОБА_1 . Вміст алкоголю становив 1,19 проміле. Висновки: майстер зміни СКЦ ГМЗ ДП «СхідГЗК» ОСОБА_1 допустила дисциплінарний проступок, передбачений п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України, п.п.й) п3.1 розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «СхідГЗК», а саме перебування на роботі в нетверезому стані (а.с.20).
Наказом №1461/ос від 12.11.2024 року ОСОБА_1 було звільнено за появу на роботі в нетверезому стані, на підставі п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України (а.с.9-10).
Представником відповідача надано фотокопію засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6510 Drager» з результатом 1,19 проміле та копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки «Alcotest 6510 Drager» №457320, чинного до 25.06.2025 року (а.с.54, 54 зворот).
В картці ознайомлення працівників з умовами праці міститься підпис ОСОБА_1 про ознайомлення з Правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с.61 зворот).
Представник позивача адвокат Медведева К.О. 11.12.2024 року звернулась до ДП «СхідГЗК» з адвокатським запитом про надання завірених належним чином результатів вимірювання ОСОБА_1 концентрації алкоголю в парах повітря за допомогою газоаналізатора «Alcotest 6510 Drager» та результати калібрування та оформлення результатів повірки газоаналізатора «Alcotest 6510 Drager» (а.с.92).
ДП «СхідГЗК» 24.12.2024 року було надано відповідь про те, що результат вимірювання концентрації алкоголю в повітрі виводиться на дисплеї прибору, результат вимірювання зафіксований в Акті перебування працівника на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння від 06.11.2024 року (а.с.93).
Згідно листа ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 06.01.2025 року до Відділення поліції №5 06.11.2024 року о 21 год. 52 хв. від представника ДП «СхідГЗК» надійшло повідомлення про те, що на СКЦ ДП «СхідГЗК» працівники ОСОБА_1 та ОСОБА_4 знаходяться в стані алкогольного сп`яніння. Відносно ОСОБА_1 будь-які адміністративні матеріали та документи процесуального характеру не складались (а.с.117).
Здійснивши аналіз усіх зібраних у справі доказів та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 06.11.2024 року під час робочої зміни перебувала на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння (в нетверезому стані).
Крім того, факт появи на робочому місці у нетверезому стані позивача підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були допитані в судовому засіданні.
Також на підставі зібраних доказів суд приходить до висновку, що роботодавець повною мірою забезпечив дотримання вимог ст.46 КЗпП України з відсторонення від роботи ОСОБА_1 , яка перебувала на роботі в нетверезому стані.
З урахуванням викладеного суд вважає, що у зв`язку з встановлення факту перебування працівника на робочому місці в нетверезому стані у відповідача були усі законні підстави для звільнення з роботи позивача, на що вказують показання зазначених вище свідків та наявні в матеріалах справи письмові докази.
Встановлені обставини справи, досліджені судом письмові докази та покази свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , вказують на те, що ОСОБА_1 правомірно було звільнено з займаної нею посади. Натомість, самим позивачем не подано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували її неправомірне звільнення з роботи.
Доводи позивача про неправомірне її звільнення з роботи через те, що вона була не згодна з керівництвом та на відсутність доказів перебування її на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння, не знайшли свого підтвердження та спростовуються ретельно дослідженими матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .
Крім того, суд вважає, що при обранні заходу дисциплінарного стягнення, Державним підприємством «СхідГЗК» були дотримані вимоги ст.149 КЗпП України, якими визначено правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зокрема, складався документ на підтвердження факту появи працівника на роботі в стані алкогольного сп`яніння (Акт), викликалася поліція, здійснювалося освідування з допомогою технічного пристрою, були відібрані у працівника письмові пояснення. Також, в наказі правильно зазначена стаття для звільнення (п.7 ч.1 ст.40 КЗпП України), яка відповідає виду вчиненого позивачем дисциплінарного проступку, а саме звільнення у зв`язку з появою на роботі в нетверезому стані.
При цьому, притягнення до дисциплінарної відповідальності здійснено в межах місячного строку, визначеного ст.148 КЗпП України. Проступок мав місце 06.11.2024 року, а наказ про звільнення винесений 12.11.2024 року.
Також судом встановлено, що позивач не була членом профспілкової організації ДП «СхідГЗК», а тому відсутність дозволу на звільнення профспілкової організації не є порушенням ч.1 ст.43 КЗпП України.
Таким чином, будь-яких порушень трудового законодавства під час звільнення позивача ОСОБА_1 судом не встановлено, тому суд не вбачає правових підстав для визнання незаконним, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі ОСОБА_1 . 
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю.
З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке. 
Відповідно до ст.139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно, сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено договір.
Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.
Трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, статутів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливе застосування положень статті 147 КЗпП України.
Відповідно до пункту 7 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем, у випадку появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.
Підставою для звільнення працівника за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України є сам факт появи на роботі у нетверезому стані. При цьому, звільнення на підставі вказаного пункту є дисциплінарним стягненням, а тому таке має накладатись з додержанням встановленої процедури.
Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, трудовий договір з якими розірвано за пунктом 7 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що з цих підстав можуть бути звільнені з роботи працівники за появу на роботі у нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння в будь-який час робочого дня, незалежно від того, чи були вони відсторонені від роботи, чи продовжували виконувати трудові обов`язки. Для працівника з ненормованим робочим днем час знаходження на роботі понад встановленої його загальну тривалість вважається робочим. Нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп`яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку (постанови Верховного Суду від 25 липня 2018 року в справі № 333/5649/16-ц, від 04 грудня 2019 року в справі № 447/1236/18, від 15 березня 2021 року в справі № 404/345/19, від 10 вересня 2021 року в справі № 486/1186/20).
Отже, нетверезий стан працівника може бути підтверджений медичним висновком чи іншими видами доказів (письмові, речові та електронні; висновки експертів; показання свідків). Проведення медичного огляду з метою виявлення нетверезого стану (зокрема, стану алкогольного сп`яніння) за ініціативи роботодавця можливе виключно у добровільному порядку.
Відповідно до змісту ст.147-1 КЗпП дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність згідно із статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищими у порядку підлеглості щодо органів, зазначених у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.
Доводи викладені в апеляційній скарзі спростовуються актом про перебування працівника на робочому місці в стані алкогольного сп`яніння від 06.11.2024 року (а.с. 61). 
Крім того, факт появи на робочому місці у нетверезому стані позивача підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які були допитані в судовому засіданні.
Таким чином, будь-яких порушень трудового законодавства під час звільнення позивача ОСОБА_1 апеляційним судом не виявлено.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.
При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.
Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської областівід 12 травня 2025 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 09.09.2025 року.

       Судді: