Справа № 128/2684/24
Провадження № 22-ц/801/2059/2025
Категорія: 19
Головуючий у суді 1-ї інстанції Васильєва Т. Ю.
Доповідач:Сопрун В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2025 року	Справа № 128/2684/24	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі:
       головуючого Сопруна В.В.,
       суддів Войтка Ю.Б., Матківської М.В., 
               за участю секретаря судового засідання Закерничної А.О., 
               за участю сторін: прокурора Моніч Л.В., представника ОСОБА_1 - адвоката Шевчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №128/2684/24 за позовом першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1  – адвоката Шевчук Оксани Вікторівни на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року про призначення експертизи, яку постановила суддя Васильєва Т.Ю. в Вінницькомурайонному суді Вінницької області, повний текст складено 31 липня 2025 року, 
в с т а н о в и в :

В провадженні місцевого суду перебуває цивільна справа за позовом першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Національна академія аграрних наук України, Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом скасування наказу, скасування державної реєстрації прав та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 рокуклопотання прокурора про призначення судової земельно-технічної експертизи задоволено.
Призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 
Чи є накладення земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0732 на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 939,7 га, яка перебуває у користуванні ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» відповідно до державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001263 від 05.04.1996. Якщо так, яка площа земельної ділянки з кадастровим номером 0520680200:01:007:0732 знаходиться в межах контуру земельної ділянки № 1 площею 939,7 га, право користування якою посвідчено вказаним державним актом?
Проведення експертизи доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. 
Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 128/2684/24, в тому числі графічні матеріали до технічної документації по видачі державного акта І-ВН № 001263 від 05.04.1996, які поміщені в конверт.
Провадження по цивільній справі зупинено до отримання експертного висновку. 

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 – адвокат Шевчук О.В. подала апеляційну скаргу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, постановлену при неповному з`ясуванні обставин справи, при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими і з порушенням норм процесуального права. Просила ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року в частині задоволення клопотання прокурора про призначення судової земельно-технічної експертизи та зупинення провадження у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В апеляційній скарзі посилається на те, що запропоноване на вирішення експертам питання сформульоване прокурором некоректно та призначення експертизи є передчасним. Вважає, що судом необхідно було вивчити обставини справи і за наслідками такого вивчення вирішити питання щодо необхідності та доцільності призначення судової експертизи. Крім того, посилається на те, що формулювання питання щодо накладення на земельну ділянку, яка перебуває в користуванні ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» містить в собі беззаперечне твердження про перебування земельної ділянки в їх користуванні, тоді як така обставина підлягає встановленню і є спірною. Також зазначила, що суд першої інстанції належним чином не обґрунтував свій висновок про доручення проведення експертизи відповідним експертам. 

У відзиві на апеляційну скаргу Вінницька обласна прокуратура просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду – без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

За ч. ч. 4, 5 ст. 103 ЦПК України питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статей 42, 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України, Законом України «Про судову експертизу», Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Позов мотивовано тим, що земельна ділянка з кадастровим номером 0520680200:01:007:0732 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області протиправно передана у приватну власність ОСОБА_1 , оскільки спірна земельна ділянка площею 0,06 га входить у межі державного акта на право постійного користування землею серії І-ВН № 001263 від 05.04.1996 Вінницької обласної державної сільськогосподарської станції, правонаступником якої є ДП «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України», і знаходиться в межах ділянки № 1 площею 939, 7 га, яка є складовою загальної площі 1 229, 6 га згідно вказаного державного акта. 
Відповідачі не визнають даної обставини та вважають надані прокурором докази неналежними.

Отже, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, оскільки для з`ясування факту накладення спірної земельної ділянки на землі, які надані в постійне користування відповідно до державного акта серії І-ВН №001263 від 05 квітня 1996 року, яка має значення для справи, необхідні спеціальні знання. 

На підтвердження вищевказаних обставини потребуються спеціальні земельно-технічних знання, що зумовлює необхідність проведення судової земельно-технічної експертизи.

Отже, вказана обставина (щодо фактичного використання земельної ділянки) має значення для справи і в матеріалах справи відсутні висновки експертів із цих самих питань.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно застосував норму ч. 1 ст. 103 ЦПК України і обґрунтовано задовольнив клопотання позивача про призначення земельно-технічної експертизи.

При цьому в силу принципу змагальності сторін (статті 12, 81 ЦПК України) обидві сторони мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, в тому числі, подання доказів.

Відтак, вказані доводи апеляційної скарги не можуть слугувати підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Виходячи із наведеного, апеляційний суд не вбачає порушень судом першої інстанції норм процесуального права та цивільного судочинства при вирішенні питання про призначення експертизи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, 

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – адвоката Шевчук Оксани Вікторівни залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року про призначення експертизи залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 24 вересня 2025 року.

Головуючий                          Сопрун В.В.

Судді                                  Войтко Ю.Б.

                                                       Матківська М.В.