ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року	Львів	Справа № 500/6330/24 пров. № А/857/33241/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -                         Шевчук С. М.
суддів -                                           Ільчишин Н.В., Гуляка В.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення року  у справі № 500/6330/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

місце ухвалення судового рішення  м.Тернопіль, розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження, суддя у І інстанції Чепенюк О.В., дата складання повного тексту рішення 27 листопада 2024 року,
                                                                  ВСТАНОВИВ:
          І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 через представника - адвоката Півторака Володимира Михайловича звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі – відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі – відповідач - 2), у якому просила:
визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 191950024231 від 29.07.2024;
визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати з 07.02.2024 їй пенсії за віком;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 07.02.2024.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 191950024231 від 29.07.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07.02.2024.
В задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось з апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судове рішення прийнято з неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справі, порушень норм матеріального та процесуального права, а тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові, виходячи з наступних.
В доводах апеляційної скарги вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виконало рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 500/1508/24 у відповідності до покладених зобов`язань. Повторно з заявою про призначення пенсії позивачка не зверталась. Після перегляду пенсійної справи ОСОБА_1 з урахуванням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 191950024231 від 29.07.2024 прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV, оскільки у рішенні Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.05.2024 у справі № 500/1508/24 відсутні інші зобов`язання щодо перегляду попередньої заяви та не зазначено дату з якої необхідно призначити позивачці пенсію. Отже протиправність дій у Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відсутня. Позивач не скористався правом досудового урегулювання спору
Позивач  та відповідач – 1 своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4  статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі  - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної  скарги відповідач та позивач в особі її представника  повідомлені  шляхом надіслання ухвал про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду  через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані  автоматизованої системи  документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1  ст.311 КАС України  розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 

      ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 від 07.02.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1508/24 від 23.05.2024, мало б вирішити основне питання – наявності підстав для призначення заявниці пенсії за віком, незалежно від того чи вказав на це суд у судовому рішенні. У спірному випадку умови для призначення пенсії, визначені статтею 26 Закону №1058-ІV, ОСОБА_1 виконуються і щодо віку, і щодо страхового стажу.
Відмовляючи у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати з 07.02.2024 ОСОБА_1 пенсії за віком та зобов`язання нарахувати і виплатити пенсію, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у розглядуваному випадку було визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви про призначення пенсії позивачці та прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії. Відповідно, у подальшому такий структурний підрозділ Пенсійного фонду України у разі оскарженні рішень про відмову у призначенні пенсії з урахуванням висновків суду має повторно розглядати питання призначення пенсії. Однак такий суб`єкт владних повноважень не є органом, що нараховує та виплачує пенсію, позаяк така виплачується за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи (пенсіонера).
Також, судом не встановлено порушення прав ОСОБА_1 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а, відтак, в позові до цього відповідача слід відмовити.
        
       ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 07.02.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, визначеним за принципом екстериторіальності, №191950024231 від 14.02.2024 позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV. Таку відмову позивачка оскаржила до суду.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1508/24   від 23.05.2024, яке набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №191950024231 від 14.02.2024; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди для обчислення пенсії за віком, які зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.03.1987 ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди для обчислення пенсії за віком періоди з 01.07.2000 по 01.09.2000 та з 02.09.2000 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 30.09.2007; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 період навчання на підготовчому відділенні Львівського національного університету ім. І. Франка з 19.01.1981 по 30.07.1981 для обчислення пенсії за віком.
На виконання цього рішення суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянута заява ОСОБА_1 від 07.02.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням правових висновків суду, за наслідками чого прийнято рішення від 29.07.2024 за №191950024231 про відмову в призначенні пенсії відповідно до статті 26 Закону №1058-IV. 
За змістом цього рішення вік заявниці становить 61 рік 6 місяців 6 днів. З урахуванням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1508/24 від 23.05.2024 страховий стаж заявниці складає 35 років 11 місяців 18 днів, до страхового стажу зараховані усі періоди. 
Також рішення містить умови для призначення пенсії, визначені статтею 26 Закону №1058-ІV, такі як: досягнення віку 60 років, наявність страхового стажу не менше 29 років. 
Водночас відповідачем - 2 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії. Мотивація відмови у призначенні пенсії позивачці зводиться до того, що у рішенні суду від 23.05.2024   відсутні інші зобов`язання щодо перегляду попередньої заяви та не зазначено дати, з якої необхідно призначити пенсію.
Позивачка не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом.
         
         ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених  статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України  (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією  та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Вимогами пунктів 1, 6 частини першої  статті 92 Конституції України  права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон №1788-XII).
Згідно частини першої статті 26 Закону № 1058-ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі № 500/1508/24  від 23.05.2024, яке набрало законної сили, скасовано первинне рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області №191950024231 від 14.02.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV.
Відповідачем 2 прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачки, з підстав того, що у вказаному рішенні суду від 23.05.2024   відсутні інші зобов`язання щодо перегляду попередньої заяви та не зазначено дати, з якої необхідно призначити пенсію.
Таким чином, фактично заява позивачки залишається не розглянутою по суті порушеного у ній питання.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у спірному випадку умови для призначення пенсії, визначені статтею 26 Закону №1058-ІV, ОСОБА_1 виконуються і щодо віку, і щодо страхового стажу, а тому Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, повторно розглядаючи заяву ОСОБА_1 від 07.02.2024 про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/1508/24 від 23.05.2024, мало б вирішити основне питання – наявності підстав для призначення заявниці пенсії за віком, незалежно від того чи вказав на це суд у судовому рішенні.
Так, в оскаржуваному рішенні № 191950024231 від 29.07.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надана правова оцінка щодо наявності усіх умов для призначення позивачці пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV (достатнього стажу та досягнення віку), а тому у пенсійного органу відсутні інші варіанти поведінки, аніж ухвалення рішення про призначення пенсії за віком.
Згідно пункту першого частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. 
У спірних правовідносинах позивач набуде право на пенсію з дати звернення, тобто з 07.02.2024.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту прав позивачки, наявні підстави для виходу за межі позовних вимог та прийняття рішення про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачці пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-ІV на підставі її заяви від 07.02.2024.     
Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).
Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат  у даній справі - відсутні.
Керуючись ст.  308, ст.  311, ст.  315, ст.  316, ст.  321, ст.  328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

                                                     П О С Т А Н О В И В:
         Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення.
         Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2024 року  у справі № 500/6330/24 залишити без змін.
  Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	В. В. Гуляк