УХВАЛА

20 жовтня 2025 року 
м. Київ

справа №120/14088/24
адміністративне провадження № К/990/36133/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Єресько Л.О.,  Загороднюка А.Г., 
перевіривши касаційну скаргу     Військової частини НОМЕР_1 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року
у справі №120/14088/24
за адміністративним позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі також- скаржник, відповідач ), в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати         індексації грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, враховуючи         базовий місяць січень         2008 року;
- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 03 квітня 2024 року;
- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 03 квітня 2024 року, включно з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - березень 2018;
-         визнати протиправною         бездіяльність щодо не         виплати індексації грошового забезпечення         відповідно до вимог         абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" за період з 01 березня 2018 року по 03 квітня 2024 року включно.
-         стягнути індексацію грошового забезпечення         відповідно до вимог         абзаців         4, 5, 6 пункту 5         постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" за період 01 березня 2018 року по 26 липня 2019 року включно з розрахунку 4031,03 грн. на місяць в сумі 294 668,29         грн.;
-         визнати протиправними дії щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме: грошової допомоги для оздоровлення за 2016-2024 роки, матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2017 рік, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 -2024 р., одноразової грошової допомоги при звільненні, без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення;
-         зобов`язати здійснити перерахунок та виплатити одноразові види грошового забезпечення, а саме: грошову допомогу для оздоровлення за 2016-2024 роки, матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань за 2017 рік, грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 -2024 р., одноразову грошову допомогу при звільненні, з включенням до грошового забезпечення, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення у відповідності до вимог пункту 1-1 та вимог абзаців 4, 5,6 пункту 5         постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", з урахуванням раніше         виплачених сум         ;
- зобов`язати у відповідності до         Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050         Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати         та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого         постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченого грошового забезпечення (одноразових додаткових видів грошового забезпечення та індексації) за весь час затримки виплати, а саме за період з 01 січня 2016 року по дату фактичної виплати заборгованості з грошового забезпечення.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року позовні вимоги в частині :
- визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 03 квітня 2024 року;
- зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2023 року по 03 квітня 2024 року, включно з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця);
- визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", за період з 20 липня 2022 року по 03 квітня 2024 року включно;
- стягнення індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", за період з 20 липня 2022 року по 03 квітня 2024 року включно з розрахунку 4031, 03 грн. на місяць в сумі 294 668, 29 грн.;
- визнання протиправними дій щодо виплати одноразових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги на оздоровлення за 2023, 2024 р., грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 -2024 р., одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення;
- зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразових видів грошового забезпечення , а саме грошової допомоги на оздоровлення за 2023, 2024 р., грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2022 -2024 р., одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування при їх обчисленні індексації грошового забезпечення з включенням до грошового забезпечення , з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення, відповідно до вимог пункту 1-1 та вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", - залишено без розгляду. В іншій частині вимог продовжено розгляд справи.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року включно, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" за період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року включно.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців     4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" за період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого         постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 одноразових видів грошового забезпечення, а саме грошової допомоги для оздоровлення за 2016-2022 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2017 рік, без урахування при її обчисленні індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 одноразові види грошового забезпечення, а саме грошову допомогу для оздоровлення за 2016-2022 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань за 2017 рік, з якого проводиться розрахунок, індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 у відповідності до         Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050     Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого         постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків         виплати         індексації за весь час затримки виплати грошового забезпечення, а саме за період з 01 січня 2016 року по дату фактичної виплати грошового забезпечення.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року скасовано в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення" за період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року, виходячи з фіксованої величини, що розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу відповідно до вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого         постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації-різниці за період з 01 березня 2018 року по 19 липня 2022 року, виходячи з щомісячної фіксованої величини 4031,03 грн, відповідно до абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з врахуванням виплачених сум.
У решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року залишено без змін.
Не погоджуючись із цим судовим рішенням, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Ухвалою Верховного Суду від 04 вересня 2025 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням скаржнику строку для усунення недоліків, шляхом надання до суду: уточненої касаційної скарги, в якій навести підстави касаційного оскарження із врахуванням зазначених в мотивувальній частині цієї ухвали вимог; надання документа про сплату судового збору в установленому законом розмірі; доказів надсилання копії касаційної скарги іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 КАС України.
На виконання цієї ухвали та в межах встановленого у ній строку, скаржник направив до суду заяву про усунення недоліків, до якого додано уточнену касаційну скаргу, докази направлення касаційної скарги іншим учасникам справи та заяву про продовження строку для усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року клопотання військової частини НОМЕР_1 про продовження строку для усунення недоліків задоволено. Продовжено військовій частині НОМЕР_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги для сплати судового збору в повному обсязі. Надано скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
На виконання цієї ухвали, скаржник повторно направив до суду заяву про продовження строк для усунення недоліків. 
Проаналізувавши клопотання скаржника про продовження строк для усунення недоліків, Суд прийшов до таких висновків.
Згідно з частиною другою статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
Продовженням строку є надання нового строку на вчинення процесуальної дії, яка не була вчинена у встановлений судом строк.
Отже, КАС України визначено максимально можливу тривалість строку (десять днів з дня вручення ухвали), який встановлюється судом для усунення недоліків касаційної скарги. Цей строк, який за своєю суттю є процесуальним, може бути продовжений судом з власної ініціативи або за заявою учасника справи.
У той же час, продовження процесуального строку є правом, а не обов`язком, суду і повинно здійснюватися за наявності для цього обґрунтованих підстав.
Також, слід врахувати, що умовою продовження строку усунення недоліків касаційної скарги є наявність достатніх доказів того, що після такого продовження строку відпадуть обставини, які перешкоджають виконанню ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху.
Згідно до частини третьої статті 2 КАС України одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.
Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в клопотанні про продовження строку для усунення недоліку касаційної скарги, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно можна встановити існування обставин, зазначених у заяві.
Відповідач, маючи однаковий обсяг процесуальних прав і обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діє як суб`єкт владних повноважень та є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, а тому обмежене її фінансування, зокрема, в частині видатків, передбачених на сплату судового збору, не є підставою для продовження строку для усунення недоліків.
Таким чином, особа, яка звертається до суду касаційної інстанції, повинна дотримуватися вимог процесуального закону стосовно форми і змісту касаційної скарги щодо сплати судового збору за подання касаційної скарги та вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання такого обов`язку.
Наведені доводи не містять безсумнівних відомостей про час і обсяг очікуваних надходжень на рахунок скаржника, призначених для сплати судового збору, й жодним чином не підтверджують виникнення у нього можливості сплатити такий збір упродовж нового строку. 
Також посилання скаржника на зазначені обставини не може надавати переваги суб`єкту владних повноважень з-поміж інших суб`єктів.
Неможливість своєчасної сплати скаржником судового збору через недостаніть фінансування та/або відсутність грошових коштів необхідних для такої сплати, не свідчить про наявність об`єктивних обставин, які б перешкоджали йому в межах наданого строку усунути зазначений недолік, оскільки заявник не доводить того, що впродовж нового строку судовий збір ним буде сплачено.
Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Отже, держава в особі органів влади, що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.
Принагідно, суд зазначає, що сплата судового збору не може вважатись перешкодою в доступі до правосуддя, оскільки право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що судом вже було продовжено відповідачу строк для усунення недоліків, підстави для задоволення повторного клопотання про продовження строку для усунення недоліків касаційної скарги відсутні.
Таким чином, недоліки касаційної скарги у межах наданого строку не усунуто, а тому така касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 КАС України. Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З огляду на наведене, подана у цій справі касаційна скарга підлягає поверненню її заявнику.
Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пункту 8 частини 2 статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 251, 330, 328, 332 КАС України, Суд -
УХВАЛИВ:
1. Відмовити Військовій частині НОМЕР_1 у задоволені клопотання про продовження строку для усунення недоліків.
2. Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 серпня 2025 року у справі №120/14088/24 - повернути скаржнику.
3. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
4. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді 	 А.В. Жук  	
          	 Л.О. Єресько   А.Г. Загороднюк