Справа № 344/256/25 
Провадження № 22-ц/4808/1493/25 
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А. 
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  
головуючого судді           Мальцевої Є.Є.
суддів:                       Баркова В.М., Луганської В.М.,
секретар Гудяк Х.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Медвідь Василь Осипович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «М Груп Девелопмент», Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» про розірвання договорів та стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

07 січня 2025 року Суддя Я.В., в інтересах якого діє представник - адвокат Медвідь В.О., звернувся до суду з позовом до ТОВ «М Груп Девелопмент», ТОВ «НІРА» про розірвання договорів та стягнення заборгованості.
07.08.2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Медвідь B.О. подав клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем підписано 104 договори купівлі-продажу майна, що буде створено у майбутньому на загальну суму 65 003 040 грн., планове закінчення будівництва яких планувалося на друге півріччя 2021 року. ТОВ «М Груп Девелопмент» було розпочато будівництво, однак не завершено.
Зазначив, що 03.08.2025 року представник позивача з`ясував, що територія забудови загороджена будівельним парканом, на якому розміщена реклама нового будівництва житлового комплексу, на місця вже зведеного незавершеного будівництва, що у свою чергу може призвести до його забудови, а відтак неможливості встановлення ступеня готовності вже зведеного комплексу попереднім забудовником, який має невиконані зобов`язання перед позивачем у справі, що у свою чергу може мати наслідком створення перешкод у майбутньому виконанні рішення суду.
На вирішення експерта просив поставити питання:
- Який ступінь готовності незавершеного будівництва об`єкту житлових будинків з вбудованими закладами громадського призначення в АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3,8367 га, кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури?
- Яка вартість будівельних матеріалів використаних при будівництві незавершеного будівництвом об`єкту житлових будинків з вбудованими закладами громадського призначення в АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3,8367 га, кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, станом на дату проведення експертного дослідження?
Проведення експертизи просив доручити ТОВ «Судове експертно-розрахункове бюро» судовому експерту Бочуляк Роману Петровичу. Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року було задоволено клопотання представника Судді Я.В.. 
Призначено по справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Медвідь В.О., до ТОВ «М Груп Девелопмент», ТОВ «НІРА» про розірвання договорів та стягнення заборгованості - судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання: Який ступінь готовності незавершеного будівництва об`єкту житлових будинків з вбудованими закладами громадського призначення в АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3,8367 га. кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торговорозважальної та ринкової інфраструктури? Яка вартість будівельних матеріалів використаних при будівництві незавершеного будівництвом об`єкту житлових будинків з вбудованими закладами громадського призначення в АДРЕСА_1 , які розташовані на земельній ділянці загальною площею 3,8367 га, кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури, станом на дату проведення експертного дослідження? 
Витрати по оплаті експертизи вирішено покласти на позивача ОСОБА_1 .. 
Проведення експертизи доручено ТОВ «Судове експертно-розрахункове бюро» судовому експерту Бочуляк Р.П.. Для проведення експертизи надіслано експерту Бочуляк Р.П., матеріали цивільної справи №344/256/25. Зобов`язано сторін надати доступ до об`єкта дослідження та за клопотанням експерта надати документи, необхідні для проведення експертизи. Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов`язку. 
На час проведення експертизи провадження в справі зупинено.

Не погодившись з даною ухвалою, ТОВ «НІРА» звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою.Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не було встановлено наявність підстав, з якими процесуальний закон допускає можливість забезпечити докази, адже Суддею Я.В. подано клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи.
Забезпечення доказів здійснюється з метою отримання чи збереження доказів (засобів доказування), щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено і такий процесуальний механізм спрямований на сприяння учасникам справи у реалізації ними права на доказування обставин, які входять в предмет доказування.
У цій же справі відсутні обставини, які свідчать про загрозу втрати засобу доказування, яким можуть підтверджуватися підстави позову та обставини, що входять до предмета доказування. Оскаржена ухвала всупереч ст. 3, п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України узагалі не містить будь-якого обґрунтування необхідності застосування такого процесуального механізму, як забезпечення доказів. Не містить посилань на норми процесуального закону щодо забезпечення доказів та їх застосування при вирішенні клопотання позивача. 
Зазначає, що подане клопотання не спрямоване на забезпечення доказів для доказування обставин, які входять в предмет доказування, а як зазначає у своєму клопотанні представник Судді Я.В., забезпечення доказів шляхом призначення судової експертизи спрямоване на можливе майбутнє виконання рішення суду за рахунок начебто об`єкту незавершеного будівництва, який нібито належить ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ». Тобто будь-якої процесуальної мети, саме як забезпечення можливості доказування обставин, які входять в предмет доказування, клопотання Судді Я.В. не містить.
Вказує, що визначення ступеню готовності об`єкта незавершеного будівництва та вартість будівельних матеріалів, використаних при його зведенні на сьогоднішній день не входить до предмета доказування у цій справі, не є обставиною, якою підтверджуються вимоги чи заперечення будь-якого учасника справи. 
Жодним із учасників справи не ставиться під сумнів те, що ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» не дотримано строків, упродовж яких останній мав передати об`єкти купівлі-продажу позивачу за відповідними договорами. Тому отримання висновку експерта, про яке клопотав Суддя Я.В., жодним чином не підтверджує позовні вимоги та доводи заяв по суті справи, як і не спростовує заперечення проти позовних вимог, наведені ТОВ «НІРА» або ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» у своїх заявах по суті справи. В цьому випадку відсутній взаємозв`язок між забезпеченням доказів і предметом позовних вимог (предметом доказування).
Посилається на те, що судом не враховано відсутність у матеріалах справи доказів того, що ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» належить незавершений будівництвом об`єкт, розташований на земельній ділянці загальною площею 3,8367 га, кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, квартири та приміщення у якому (будинку/будинках) нібито домовився придбати позивач у ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ». За відсутності таких доказів немає підстав для тверджень про існування будь-якого зв`язку між невиконанням ТОВ «М ГРУП ДЕВЕЛОПМЕНТ» умов догорів купівлі-продажу майна, що буде створене в майбутньому, з однієї сторони, та питаннями, які ставить позивач на вирішення судового експерта і процесуальною метою забезпечення доказів шляхом призначення судової експертизи.
На переконання ТОВ «НІРА», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи.
Також представник ТОВ «НІРА» вказує на інші процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції при постановленні ухвали, а саме п. 3 ч. 1 ст. 117 ЦПК України щодо відсутності даних інших сторін у заяві, крім того всупереч ч. 3 ст. 103, п. 3 ч. 1 ст. 260 ЦПК України суд першої інстанції взагалі не розглянув думку відповідача ТОВ «НІРА» стосовно належності експерта. 
Просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року. 

Представник ТОВ «М Груп Девелопмент» подав письмові пояснення, які є по суті відзивом на апеляційну скаргу, в якому підтримує доводи апеляційної скарги.
Вказує, що судом не враховано недотримання позивачем процесуальних вимог при поданні клопотання про забезпечення доказів.
Крім того в оскарженій ухвалі судом не наведено обґрунтованих підстав, які б вказували на наявність підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи у справі.
Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування ухвали, а також те, що заявлене позивачем клопотання є безпідставним.
Просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу скасувати.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позивач Суддя Я.В. до апеляційного суду не явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді, пояснення апелянта – представника відповідача ТОВ «НІРА»  адвоката Нестеришина Т.С., представника ТОВ «М Груп Девелопмент» адвоката Селяніна В.О., які підтримали апеляційну скаргу, заперечення представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Медвідя В.О., вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, вимоги та доводи апеляційної скарги апеляційний суд дійшов таких висновків.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що предметом позовних вимог в даній цивільній справі є позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договорів та стягнення сум 7800364,8 грн, виплачених ним за умовами договорів. 
Як вбачається з позовної заяви, існує спір щодо належного виконання договорів купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому. Позивач вказує, що він в травні 2019 року з ТОВ «М Груп Девелопмент» уклав низку договорів про купівлю певних об`єктів майна, що будуть побудовані в житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 . Позивач провів належну оплату за договором. За умовами договору повне закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинку (Комплексу) мало бути в другому півріччі 2021 року. Однак відповідач умови договору не виконав. Тому є підстави для розірвання таких договорів. 08.08.2019 року між ТОВ «НІРА» та ТОВ «М Груп Девелопмент» був укладений договір суперфіцію, згідно з яким ТОВ «НІРА» надає ТОВ «М Груп Девелопмент» в платне користування земельну ділянку по вул..Комунальній.3 для будівництва багатоквартирного будинку. Відповідно, на думку позивача обидва відповідачі солідарно несуть перед ним відповідальність за невиконані зобов`язання за договорами, тому мають виплатити йому 7800364,8 грн. 
Разом з тим позивач після звернення з позовом до суду з`ясував, що на території будівництва спірного житлового комплексу розпочалось нове будівництво, що може перешкоджати встановити об`єм вже виконаних робіт за укладеними з ним договорами. 

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 12 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2статті 77 ЦПК).
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показами свідків.
Відповідно до частини 1-5 статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.
Відповідно до частини 8 статті 83 ЦПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.
У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
Відповідно до частин 1-2 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.3 ст.116 ЦПК України).
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Відповідно до ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів обов`язково зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.
Аналізуючи наведені положення ЦПК України, насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.
Отже, обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.
Встановлено, що 07 серпня 2025 року представник позивача подав заяву про забезпечення доказів шляхом проведення судової будівельно-технічної експертизи. Обгрунтовуючи тим, що 16.05.2019 року між гр. ОСОБА_1 та ТОВ «М Груп Девелопмент» було підписано 104 договори купівлі - продажу майна, що буде створено в майбутньому на загальну суму 65 003 040,00 грн., оплату за які провів згідно долучених квитанцій до прибуткових касових ордерів. Пунктом 1.5. Договорів передбачено, що планове закінчення будівництва та введення в експлуатацію Комплексу, в якому знаходиться вказаний у п.1.2. Об?єкт - друге півріччя 2021 року. Разом з тим, станом на сьогодні між сторонами не підписано жодних актів приймання - передачі згідно пп. 3.1.1. п. 3.1. Договорів, об?єкти нерухомості не збудовані та не прийняті в експлуатацію (п. 1.5. Договорів), як і не внесено жодних змін згідно п. 6.1. Договорів.  Тобто, будівництво «Комплексу» було розпочато та не завершено, в тому числі і за грошові кошти позивача у справі, який останній вніс за укладеними Договорами.
08.08.2019 року між ТОВ «НІРА» та ТОВ «М Груп Девелопмент» було укладено договір суперфіцію № 1, відповідно до п. 1.1. якого, Суперфіціар надає, а Суперфіціарій приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 3,8367 га, кадастровий номер 2610100000:08:002:0039, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об?єктами торгово - розважальної та ринкової інфраструктури. Згідно із п. 6.7. Договору суперфіцію № 1, після припинення дії цього Договору Суперфіціарій (ТОВ «М Груп Девелопмент») зберігає право власності на будівлі (споруди), споруджені на земельній ділянці, переданих йому для забудови. Пунктом 9.1. Договору суперфіцію №1 передбачено, що право власності на зведені Суперфіціарієм об?єкти нерухомості на земельній ділянці, відповідно до цього Договору, належить Суперфіціарію (ТОВ «М Груп Девелопмент»). 
Відтак, враховуючи положення п. 6.7. та 9.1. Договору суперфіцію № 1 від 08.08.2019 року, позивач вважає, що у випадку задоволення позовних вимог у даній справі, він вправі звернути стягнення саме за рахунок вже зведеного «Комплексу» за адресою: АДРЕСА_1 , для чого необхідно встановити ступінь його готовності, а також вартість будівельних матеріалів, використаних у його зведенні станом на сьогоднішній день, що потребує спеціальних знань.
Крім того представник позивача вказав, що станом на 03.08.2025 року територія забудови вказаної земельної ділянки була загороджена будівельним парканом на якому розміщена реклама нового житлового комплексу, завезена техніка, і це свідчить про нове будівництво житлового комплексу на місці вже зведеного незавершеного будівництва, що у свою чергу може призвести до його забудови, а відтак, неможливості встановлення ступеня готовності вже зведеного комплексу попереднім суперфіціарієм, який має невиконані зобов`язання перед позивачем. 

Суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання представника позивача про проведення в даній цивільній справі судової будівельно-технічної експертизи є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки висновки експерта дозволять всебічно та об`єктивно з`ясувати обставини справи та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Суд вважав за необхідне призначити в даній цивільній справі судову будівельну-технічну експертизу, на вирішення якої поставити запропоновані заявником питання.

Колегія суддів не може погодитися з таким рішенням. 
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Відповідно до пункту 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року сплата судового збору у випадку, передбаченому підпунктом 13 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI, за подання до суду заяви про забезпечення доказів здійснюється лише за умови, що така заява розглядається у процесуальному порядку, визначеному статтею 135 ЦПК, а не за подання клопотань про витребування доказів (виклик до суду свідків, призначення експертизи, витребування письмових чи речових доказів тощо), які розглядаються відповідно до статті 130 ЦПК у попередньому судовому засіданні чи статті 168 ЦПК у судовому засіданні.
Системний аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що судова експертиза може бути призначена у порядку витребування доказів, передбаченого частиною 1 статті 84 ЦПК України, або у порядку забезпечення доказів, передбаченого частиною 1 статті 116 ЦПК України.
Відповідно до ч.3ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Предметом позовних вимог в даній цивільній справі є позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договорів та стягнення заборгованості. Тобто між сторонами існує спір щодо належного виконання договорів купівлі-продажу майна, що буде створено в майбутньому. 
Аналізуючи вищенаведені положення норм процесуального права, необхідно враховувати, що забезпечення доказів шляхом призначення експертизи здійснюється, коли для з`ясування обставин, що мають значення для справи, потрібні спеціальні знання. І експертиза призначається для дослідження об`єктів, які можуть швидко зіпсуватися, знищитись або перебувати в інших умовах, що ускладнюють їх подальше дослідження. Підставою для призначення є обґрунтована заява, що доказ може бути втрачений або його подання стане ускладненим. Разом з тим, згідно з нормою ч.2 ст. 651 ЦК України, на яку посилається позивач, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору (ст..653 ЦК України).
Колегія суддів вважає, що в даному випадку позивачем не обґрунтовані підстави, які б дали можливість для вирішення питання забезпечення доказів шляхом призначення експертизи такого роду, яка призначена судом першої інстанції. Більш того, представником позивача не надано жодних доказів існуючого будівництва, що проводиться за вказаною ним адресою, будь-ким з відповідачів. Представники відповідачів в суді заперечують факт проведення ними будівництва за адресою АДРЕСА_1 , а представник позивача не має достовірної інформації щодо того, хто саме проводить таке будівництво. 
Відтак, враховуючи характер позовних вимог, доводи апеляційної скарги про те, що  призначення судової будівельно-технічної  експертизи у якості забезпечення доказів у справі необґрунтоване, знайшли своє підтвердження.          

Відповідно до частин першої, другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням викладеного, не мають значення доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув пропозицію ТОВ «Ніра» про визначення незалежної експертної установи (Львівський науково-дослідний інститут судових експертиз Міністерства юстиції України), а призначив експертну установу, заявлену позивачем. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити нове рішення. Оскільки оскаржена ухвала Івано-Франківським  міським  судом Івано-Франківської області постановлена з порушенням норм процесуального права, то підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 376 ЦПК України, з ухваленням рішення про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «НІРА» задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2025 року скасувати.
В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Медвідя Bасиля Осиповича про забезпечення доказів шляхом призначення будівельно-технічної експертизи – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2025 року. 

Судді                                                   Є.Є. Мальцева
В.М. Барков 
В.М. Луганська