Справа № 352/1462/25 
Провадження № 33/4808/648/25 
Категорія ст.130 ч.1 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника адвоката Андрійків Х.І.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок, -

                                                       в с т а н о в и в :

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 18 годині 10 хвилин під час керування автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Угринів по вулиці Галицькій, 27А, в порушення вимог пунктів 2.3.б, 10.9 Правил дорожнього руху (далі – Правила) рухаючись заднім ходом, не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на припаркований автомобіль Фольксваген Пасат, державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 18 годині 10 хвилин під час керування автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Угринів по вулиці Галицькій, 27А в порушення вимог пункту 2.10а Правил залишив місце ДТП, до якого він причетний.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 18 годині 10 хвилин керував автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Угринів по вулиці Галицькій, 27А в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора Алкофор 507, відповідно до тесту 00181 результат огляду становить 2,09 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та провадження по справі у вказаній частині закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП. В іншій частині постанову Тисменицького районного суду від 18 серпня 2025 року залишити без змін.
Вважає, що оскаржувану постанову винесено з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, а також не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи.
Вважає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів які б свідчили про керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Вказує, що перелічені судом докази, які підтверджують перебування апелянта у стані алкогольного сп`яніння після 19 год. 40 хв., однак не підтверджують керування транспортним засобом у нетверезому стані. 
Звертає увагу на те, що під час судового розгляду  він пояснив, що після дорожньо-транспортної пригоди передав свій транспортний засіб іншій особі та перебуваючи у стресовому стані, вжив алкогольний напій близько 19:00 год., оскільки вважав, що конфліктну ситуацію з потерпілим вдасться врегулювати шляхом відшкодування завданих матеріальних збитків. Уже перебуваючи вдома він дізнався про реєстрацію ДТП працівниками поліції, які зателефонували йому, після чого він самостійно прибув на місце ДТП для з`ясування всіх обставин та надання пояснень. 
Після прибуття за адресою вул. Галицька 27А, с. Угринів, він розпочав спілкування з працівниками поліції, які повідомили йому про наявність ознак алкогольного сп`яніння (при цьому, які саме конкретно ознаки виявлено, повідомлено не було) та не було обґрунтовано  необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Вважає, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про те, що  він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується зафіксованими на відеозаписі показаннями осіб, які були свідками ДТП та зазначали про перебування водія у нетверезому стані.
Зазначає, що наявні у справі відеоматеріали не підтверджують факт перебування його у стані алкогольного сп`яніння у момент скоєння ДТП.
Зауважує, що подія мала місце о 18 год. 10 хв., а він пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів о 19 год. 40 хв., за результатами якого у Танчука ВР виявлено 2,09 проміле алкогольного сп`яніння, що є наслідком вживання алкоголю після ДТП, а не під час керування о 18 год. 10 хв. 
Вказує, що долучені до матеріалів справи відеозаписи є короткотривалими та не охоплюють весь часовий проміжок після прибуття патрульної поліції до вручення йому  відповідних протоколів, свідчать про те, що спілкування відбувалось на вулиці, транспортний засіб на відеозаписі відсутній, відповідно відсутні докази керування ним автомобілем у стані алкогольного сп`яніння.
Вважає, що поліцейські не мали права складати протокол про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки правопорушення та факт його вчинення повинні  бути підтверджені належними та допустимими доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вважає, що після вживання ним алкогольного напою о 19 год. збирання доказів за ч.1 ст. 130 КУпАП є неможливим, оскільки єдиним правильним шляхом для поліцейського є кваліфікація дій такого водія за ч.4 ст. 130 КУпАП.
Стверджує, що у даному випадку його дії кваліфіковані за ч.1 ст. 130 КУпАП не правильно, оскільки він вживав алкогольні напої через деякий час після ДТП та після залишення місця ДТП, що охоплюється іншим складом адміністративного правопорушення, а саме ч. 4 ст. 130 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник адвокат Андрійків Х.І. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову судді необхідно залишити без змін з наступних підстав.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що Європейський суд неодноразово вказував, що адміністративне правопорушення, санкція за вчинення якого у КУпАП передбачає адміністративний арешт, визнається кримінальним правопорушенням у розумінні Конвенції (справа  "Гурепка проти України"), а позбавлення прав на управління транспортним засобом також розглядається Європейським Судом кримінально-правовою санкцією, оскільки “право керувати автомобілем є дуже корисним в щоденному житті і для здійснення діяльності.
Визнання кримінально-правового змісту справи свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності за вчинення такого правопорушення повинна користуватися основними гарантіями, які забезпечуються при обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, серед яких право знати, у вчиненні якого правопорушення його підозрюють або обвинувачують, бути чітко і своєчасно повідомленим про свої права та обов`язки, мати захисника, оскаржувати судові рішення в апеляційному та касаційному порядку та інші.
Апеляційний суд також неодноразово звертав увагу на недосконалість  КУпАП, який було введено в дію Постановою Верховної Ради Української РСР №8074-10 від 07.12.1984 року та вказував на необхідність здійснення правосуддя, виходячи з загальних принципів здійснення судочинства, з метою забезпечення справедливої процедури і юридичної визначеності.  
Так, діючий КУпАП не містить визначення правових підстав для скасування судового рішення суду першої інстанції у зв`язку з чим при вирішанні цього питання необхідно виходити із загальних принципів здійснення судочинства. 
Апеляційний суд вважає, що судове рішення суду першої інстанції підлягає обов`язковому скасуванню у тому, випадку, коли за наявності підстав для закриття провадження  суд не закрив провадження по справі, або коли рішення було ухвалено незаконним складом суду. 
Зокрема, підлягає обов`язковому скасуванню судове рішення у тому разі, коли вину обвинуваченого не доведено сукупністю належних та допустимих доказів по справі, коли відсутня подія правопорушення або коли в діях особи, яка притягається до відповідальності відсутній склад  відповідного правопорушення. 
Так, враховуючи, що в своїх доводах ОСОБА_1 та його захисник адвокат Андрійків Х.І. посилаються на те, що суд першої інстанції прийшов до безпідставного висновку про доведеність вини у вчиненні правопорушення, суд апеляційної інстанції у повному обсязі перевірив вищевказані доводи та прийшов до висновку, що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених судом доказів. 
Зокрема, зі змісту доводів ОСОБА_1 та його захисника адвоката Андрійківа Х.І. вбачається, що останні не заперечують правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин щодо вчинення дорожньо-транспортної пригоди та залишення водієм місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди, однак стверджують, що водій ОСОБА_1 не керував транспортним засобом у стані сп`яніння та вжив алкогольні напої вже після вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Звертають увагу на те, що огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 було проведено працівниками поліції через тривалий час з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди, що свідчить про неможливість використання результату огляду на стан сп`яніння як доказу, який підтверджує факт керування транспортним засобом у стані сп`яніння. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Дослідивши у повному обсязі сукупність зібраних по справі доказів та оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, з врахуванням всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №368853 від 21 червня 2025 року, відповідно до якого ОСОБА_1 21 червня 2025 року о 18 годині 10 хвилин керував автомобілем Мерседес, державний номерний знак НОМЕР_1 в селі Угринів по вулиці Галицькій, 27А в стані алкогольного сп`яніння. Огляд проведено за допомогою газоаналізатора Алкофор 507, відповідно до тесту 00181 результат огляду становить 2,09 проміле, чим порушив вимоги пункту 2.9а Правил.(а.с. 1).
Відповідно до виписаних у статтях 254, 255, 256 КУпАП положень, протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.
В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. 
Апеляційний суд вважає, що обвинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що він звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Протокол складений уповноваженою особою – поліцейським відділення поліції № 1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержантом поліції Зозулею Н.Р. із заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою особою та особисто ОСОБА_1 .
При цьому, з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 був присутній при його складанні, ознайомлений із його змістом, йому були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
У графі протоколу, де передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що останній їх надав на окремому аркуші.
У протоколі зазначено про те, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Тисменицькому районному суді.
Додатково в протоколі зазначено про те, що у водія не було вилучене посвідчення водія. 
На переконання апеляційного суду, протокол про адміністративне правопорушення містить достатні дані про те, що ОСОБА_1 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав копію протоколу про адміністративне правопорушення, що підтверджується його власноручним підписом. 
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 (а.с. 14), останній вказує, що керуючи транспортним засобом марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись заднім ходом здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Фольцваген д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодивши транспортний засіб, завдавши йому матеріальних збитків в подальшому допустив зіткнення із регульованим світлофором пішохідного переходу дорожнього знаку, завдавши матеріальних збитків та покинув місце події, однак повернувся на місце вчинення ДТП.
Згідно з даними акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення координації рухів, порушення мови, за допомогою приладу Алкофор 507, результати огляду на стан сп`яніння – позитивний, 2.09 проміле. ОСОБА_1 власним підписом засвідчив, що він згідний із результатами. (а.с. 4)
Апеляційний суд приймає до уваги, що матеріали адміністративного провадження не містять жодних відомостей щодо неправомірних дій працівників поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з даними направлення в КНП «ПОК ЦПЗ ІФ ОР» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 21.06.2025 року о 19 год. 45 хв., внаслідок огляду, проведеного поліцейським у водія ОСОБА_1 виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння шкіри обличчя, порушення координації рухів, огляд проводився за допомогою газоаналізатора Алкофор 507. Особу на огляд у заклад охорони здоров`я не доставили, оскільки він відмовився. (а.с. 3).
Таким чином, зі змісту матеріалів провадження вбачається, що огляд у медичному закладі водія транспортного засобу не проводився, оскільки ОСОБА_1 не заперечував проти позитивного результату огляду, який було отримано за наслідками проведення огляду на стан сп`яніння поліцейським із застосуванням спеціального технічного засобу. 
Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушення доводиться роздруківкою газоаналізатора Алкофор 507, який долучений до протоколу про адміністративне правопорушення. 
При цьому, згідно змісту роздруківки результату огляду на стан алкогольного сп`яніння спеціальним технічним засобом «Алкофор 507», показник становить 2,09 %, що підтверджує перебування особи у стані алкогольного сп`яніння, з підписом ОСОБА_1 (а.с. 3)
Згідно з рапортом помічника чергового чергової частини відділення поліції №1 (м. Тисмениця) Івано-Франківського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Гураль І.Б. 21.06.2025 о 18:13 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жит. АДРЕСА_2 , т. НОМЕР_3 , про те, що в с. Угринів Угринівської ТГ, по вул. Галицька, біля будинку N?27, ДТП. Автомобіль марки «Мерседес» чорного кольору н.з. НОМЕР_1 , пошкодив авто заявника марки «Фольцваген Пасат» коричневого кольору н.з. НОМЕР_2 , та покинув місце події. Виїздом СРПП на місце події встановлено, що водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_3 , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ S 500» н.з. НОМЕР_4 , рухаючись заднім ходом, біля будинку N?27, в с. Угринів Угринівської ТГ, по вул. Галицька, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «VOLKSWAGEN PASSAT» н.3. НОМЕР_2 , після чого покинув місце ДТП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Проведеними заходами встановлено місце перебування автомобіля та водія ОСОБА_1 , та на останнього складено протоколи про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП (серії ЕПР1 N?368853). ст. 124 КУПАП (серії ЕПР1 N?368860), ст. 122-4 КУпАП (серії ЕПР| N?368879), та винесено адміністративну постанову за ч. 1 ст. 126 КУпАП (серії ЕНА N?S037191). Також відібрано письмові пояснення в учасників ДТП та складено схему місця ДТП. (а.с. 15)
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний рапорт працівника поліції за своїм правовим змістом є службовим документом, яким поліцейський інформує керівництво ВП№1 Івано-Франківського РУП про законність своїх дій.
Разом з тим, дані вищевказаного рапорту працівника поліції разом із копією протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності повністю узгоджуються з іншими матеріалами справи в частині послідовності дій працівників поліції, щодо оформлення ними протоколу про адміністративне правопорушення.
Також до матеріалів справи долучена копія свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, яке чинне до 14 травня 2025 року (а.с. 5), копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 122-4 КУпАП (а.с. 6), копія протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП (а.с. 7), копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5037191, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП (а.с. 8), зобов`язання до протоколу про відсторонення від керування транспортним засобом (а.с. 9), копія схеми ДТП (а.с. 10).
Згідно з поясненнями свідків ОСОБА_3 (а.с. 11), ОСОБА_4 (а.с. 12) вони були запрошені працівниками поліції в якості свідків для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння за допомогою Алкофор 507 гр. ОСОБА_1 , результат тесту 2.09% проміле.
Так, відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
Судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволять повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення. (а.с. 8). 
Зокрема, відеозаписами зафіксовано: 
(файл 0000000_00000020250621184939_0004), потерпілий пояснює, що він рухався назад та відчув удар, після цього інший транспортний засіб Мерсед, який вчинив дану ДТП поїхав із місця пригоди. Потерпілий повідомив, що він не встиг зафіксувати транспортний засіб, а жіночий голос поруч повідомив, що водій перебував в нетверезому стані. Потерпілий повідомив, що номерний знак  Мерседесу був АТ75.., а далі він не запам`ятав. 
(файл 0000000_00000020250621185135_0005), потерпілий повідомляє, що водій Мерседесу намагався домовитися із ним, однак він вирішив, що неможливо домовитися із людиною, яка перебуває в нетверезому стані, а тому викликали поліцію, щоб він не вчинив інших ДТП. 
(файл 0000000_00000020250621192643_0007), працівник поліції з двома чоловіками проходять до місця, де сталося ДТП. Коли вони підійшли на місце ДТП, потерпілий вказав на ОСОБА_1 , що саме він вчинив ДТП. ОСОБА_1 стверджував, що він передав керування іншому водію. Працівник поліції запитав, чому ОСОБА_1 покинув місце ДТП, той не зміг дати конкретної відповіді, далі сказав, що він від`їхав і передав керування іншому водію, після уточнення поліцейського ОСОБА_1 визнав, що саме він кеерував транспортним засобом. 
(файл 0000000_00000020250621193727_0009) ОСОБА_1 , як водію транспортного засобу Мерседес, який є учасником ДТП повідомляють, що у нього є ознаки алкогольного сп`яніння, а тому пропонують пройти огляд за допомогою приладу Драгер на місці, водій погоджується. Далі йому роз`яснюють права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 перевірив герметичність упакування мундштука, передає його працівникам поліції, далі вони надають йому Драгер для проходження тесту, результат 2,09% проміле. ОСОБА_1 повідомили, що він перебуває в стані алкогольного сп`яніння, оскільки норма до 0,2 % проміле. Водій не заперечував проти результату огляду та проїхати в медичний заклад задля проходження огляду відмовився. Водія повідомили, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
(файл 0000000_00000020250621205929_0010) водій отримує копію акту огляду та розписується за неї, повідомляє, що не заперечує, проти позитивного результату, далі ОСОБА_1 ознайомлюється із складеним протоколом про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-4 КУпАП, протоколом за ч. 1 ст. 130 КУпАП, постановою за ст. 126 КУпАП, протоколом за ст. 124 КУпАП, схемою ДТП, зобов`язується не керувати транспортним засобом протягом 24 год. Далі працівник поліції разом із ОСОБА_1 обговорюють ситуацію стосовно іншого ДТП за участю ОСОБА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту вищевказаного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 , погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу поліцейським на місці зупинки транспортного засобу як водій транспортного засобу. 
Апеляційний суд вважає, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
Суд, дослідивши доводи апелянта та відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що останній добровільно погодився, пройшов такий огляд за допомогою спеціального технічного засобу та не заперечував проти отриманого результату огляду. 
Так, зафіксовані відеозаписом обставини, які були здійснені поліцейським за допомогою нагрудного відео реєстратора, безумовно стосуються вчиненого правопорушення, що надає можливість повно та об`єктивно дослідити їх, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Досліджений судом відеозапис має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагало від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. 
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України №1026 від 18.12.2018р. які свідчать про те, що вказані відеозаписи необхідно визнати як недопустимі докази.
Апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що при оформленні поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху патрульна поліція керується Конституцією України, КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним наказом МВС, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, іншими нормативно правовими актами, що набули чинності в умовах введення на території України воєнного стану.
Зі змісту доводів апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 під час розгляду справи в  суді апеляційної інстанції вбачається, що останній не заперечує причетність до дорожньо-транспортної пригоди та стверджує, що залишив місце події у зв`язку з тим, що домовився з потерпілим про добровільне відшкодування шкоди. Стверджує, що не керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та вжив спиртні напої після того, як прийшов до дому та в подальшому на вимогу працівників поліції повернувся на місце події. 
Апеляційний суд неодноразово вказував, що доводи про невинуватість у вчиненні правопорушення, які пов`язані із посиланням на обставини, які свідчать про вчинення обвинуваченим  більш тяжкого правопорушення  є неспроможними, оскільки встановлення таких обставин виходить за межі висунутого обвинувачення. Суд не може встановити обставини, які свідчать про вчинення обвинуваченим іншого більш тяжкого обвинувачення, оскільки розглядає справу в межах висунутого обвинувачення. Доводи про те, що ОСОБА_1 не  керував транспортним засобом у стані сп`яніння та вжив алкогольні напої вже після дорожньо-транспортної пригоди, виходять за межі висунутого обвинувачення, оскільки свідчать про наявність в його діях ознак більш тяжкого правопорушення, яке передбачено ч.4 ст.130 КУпАП. 
Так, відповідно до диспозиції ч. 4 ст. 130 КУпАП, адміністративна відповідальність, окрім іншого, настає у разі вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником) до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Відповідно до вимог пункту 2.10 є) Правил дорожнього руху, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Відповідно до п.п. 2.10 а) ПДР України, у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що залишення місця дорожньо-транспортної пригоди є правопорушенням, оскільки це створює небезпеку для інших учасників руху та ускладнює з`ясування обставин ДТП, а також надання допомоги постраждалим. Залишення місця ДТП ускладнює роботу правоохоронних органів та інших уповноважених служб щодо з`ясування причин та обставин аварії, може призвести до неможливості встановлення вини учасників та несправедливого вирішення питання щодо відшкодування збитків. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що водії, які причетні до дорожньо-транспортної пригоди мають право за певних обставин у разі незаподіяння шкоди життю та здоров`ю фізичних осіб, відсутності у водіїв обох транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, впливу лікарських засобів (лікарських препаратів), що знижують увагу та швидкість реакції, а також за умови досягнення згоди таких водіїв щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди,залишити місце пригоди . Разом з тим, у такому випадку водії транспортних засобів повинні скласти для надання страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі за формою і відповідно до інструкції, затверджених Моторним (транспортним) страховим бюро. 
Так, відповідно до п. 2.11 ПДР України, якщо внаслідок дорожньо-транспортної пригоди немає потерпілих та не завдано матеріальної шкоди третім особам, а транспортні засоби можуть безпечно рухатися, водії (за наявності взаємної згоди в оцінці обставин скоєного) можуть прибути до найближчого поста або до органу Національної поліції для оформлення відповідних матеріалів, попередньо склавши схему пригоди та поставивши підписи під нею.
У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю транспортних засобів, зазначених у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови експлуатації таких транспортних засобів особами, відповідальність яких застрахована, відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за умови досягнення згоди водіїв таких транспортних засобів щодо обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та у разі складення такими водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду відповідно до встановленого Моторним (транспортним) страховим бюро зразка. У такому випадку водії згаданих транспортних засобів після складення ними зазначеного в цьому пункті повідомлення звільняються від обов`язків, передбачених підпунктами "д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.
Разом з тим,  зі змісту доводів ОСОБА_1 вбачається, що повідомлення страховику про дорожньо-транспортну пригоду у паперовій чи електронній формі не складалось, а  домовленість з потерпілим про відшкодування шкоди носила усний характер.   
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що користування джерелом підвищеної небезпеки покладає на водія транспортного засобу певні додаткові обов`язки, які пов`язані із необхідністю забезпечення безпечного використання транспортних засобів. 
Апеляційний суд вважає, що таке обмеження прав конкретної особи повністю відповідає інтересам суспільства щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. 
Апеляційний суд неодноразово звертав увагу на те, що правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти відповідний медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Право органів Національної поліції вимагати пройти у встановленому порядку медичний огляд у відповідності до п.2.5 ПДР України кореспондується із обов`язком водія не керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Апеляційний суд  неодноразово вказував на те, що керування транспортним засобом водієм, який підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння.  
Апеляційний суд вважає, що сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом у стані сп`яніння.
Апеляційний суд  звертає увагу на те, що вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, за своїм характером є грубим суспільно небезпечним проступком у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та створює підвищену небезпеку, як для самого водія, так і для його пасажирів та інших учасників дорожнього руху і може призвести до тяжких непоправних наслідків. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст.130 КУпАП  передбачено єдиний та безальтернативний вид стягнення, а саме призначення штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян з обов`язковим позбавленням правопорушника права керування транспортними засобами строком на один рік.
Притягнення до адміністративної відповідальності водіїв, які керують транспортним засобом у стані сп`яніння пов`язано із необхідністю створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким визначенням правових санкцій за вчинення такого правопорушення. 
Апеляційний суд вважає, що обране судом адміністративне стягнення відповідає вимогам ст. 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення та запобігання вчиненню нових правопорушень самим правопорушником та іншими особами.
При накладенні стягнення судом першої інстанції враховано характер вчиненого та його суспільну небезпеку, особу правопорушника, ступінь його вини та ставлення до вчиненого.
З огляду на наведене підстав для скасування постанови не вбачається.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-

                                                   п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду                                                                 О.П. Васильєв