КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                                                                    
Апеляційне провадження                                                                                         Справа № 367/5604/25
№ 33/824/4493/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

10 листопада 2025 року                                                                                    м. Київ                                                                                                   
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Алієвої Д.У.
 
розглянувши апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 - адвокат Жадобін Віталій Ігоревича на постанову судді Ірпінського міського суду Київської області Шестопалової Я.В. від 28 липня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
 
в с т а н о в и в:
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326268, 10 травня 2025 року о 17 год. 45 хв. в Київській обл. м. Ірпінь по вул. Северинівська 105, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності та скоїв наїзд на перешкоду, а саме: автомобілі Acura RDX, д.н.з. НОМЕР_2 , Volvo C60, д.н.з. НОМЕР_3 та Honda Accord, д.н.з. НОМЕР_4 , які були припарковані. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326288, 10 травня 2025 року о 17 год. 45 хв. в Київській обл. м. Ірпінь по вул. Северинівська 105, водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, не чітка мова та запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2025 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з постановою суддів частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 08 серпня 2025 року захисник ОСОБА_1 - адвокат Жадобін В.І. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2025 року в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, та закрити провадження в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На обгрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що суд визнав допустимими та достатніми докази, отримані з порушенням вимог закону, що суперечить ст. 251 КУпАП; не врахував відсутність належних та законних підстав для висунення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння; проігнорував істотні процесуальні порушення під час складання протоколу, які безпосередньо вплинули на реалізацію права особи на захист; не надав оцінки відеозапису, який спростовує твердження працівників поліції щодо наявності ознак сп`яніння.
Вказує, що наявні у справі докази судом було неправильно оцінено та проігноровано ключові обставини, що спростовують вину ОСОБА_1 . Сул формально послався на ці докази, не надавши їм належної правової оцінки в контексті доводів сторони захисту. зокрема, суд визнав доведений факт відмови від огляду, базуючись на короткій відповіді «Ні», вирваній з контексту розмови, та повністю проігнорував фізичний і психологічний стан ОСОБА_1 після ДТП та нападу агресивних чоловіків. Зауважував, що ознаки алкогольного сп`яніння, зафіксовані у протоколі не були об`єктивно встановлені; відмова від огляду не була чіткою і свідомою, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані больового шоку та не міг адекватно сприймати реальність.
Вказував, що процедура складання протоколу була здійснена з грубим порушенням законодавства, протокол підписаний не особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, а адвокатом, та ОСОБА_1 не були в повному обсязі роз`яснені його права, передбачені ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Посилається на те, що аналіз досліджених відеозаписів свідчить, що всупереч п. 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України № 1026 від 18 грудня 2018 року, наданий відеозапис не є цілісним і повним. На відеозаписі відображені лише окремі епізоди спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 , що не дозволяє встановити повну хронологію та зміст подій.
Також зазначає, що працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 проїхати на огляд до медичного закладу, який не входить до переліку уповноважених закладів на проведення огляду на стан сп'яніння. 
Також в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_1 адвокат Жадобін В.І. просить  поновити строк на апеляційне оскарження постанови, посилаючись на те, що копію постанови не була вручена ані особі, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, а ні її захиснику, а про існування та зміст постанови стало відомо лише 04 серпня 2025 року під час ознайомлення з Єдиним державним реєстром судових рішень.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Жадобін В.І підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., пояснення захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, а також доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 28 липня 2025 року.
Згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді «Постанова про адмінправопорушення» від 28 липня 2025 року по справі № 367/5604/25 було надіслано 09 серпня 2025 року одержувачу Жадобіну В.І. на його електронну адресу.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 04 серпня 2025 року забезпечено надання загального доступу до постанови.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Приймаючи постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи про адміністративне правопорушення містять достатньо фактичних даних, які свідчать про доведеність його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає такий висновок суду законним і обґрунтованим з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З`ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст. 251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Отже, проходження в установленому порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності до того підстав, є обов`язком водія, а не його правом.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З об`єктивної сторони адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, може проявлятись у відмові особи, яка керує транспортним засобом, на вимогу працівника поліції від проходження в установленому порядку огляду на місці за допомогою спеціальних технічних засобів та/або в закладі охорони здоров`я для визначення стану алкогольного сп`яніння, а суб`єктивна сторона передбачає умисну форму вини.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому ст. 266 КУпАП, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17 грудня 2008 року №1103.
За правилами ч.ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Згідно з п. п. 2, 6, 7  Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326288, 10 травня 2025 року о 17 год. 45 хв. в Київській обл. м. Ірпінь по вул. Северинівська 105, водій ОСОБА_1 керував автомобілем AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: не стійка хода, не чітка мова та запах алкоголю з порожнини рота, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Висновок судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушень, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме:
відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326288 від 10 травня 2025 року;
направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 10 травня 2025 року; 
поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,              ОСОБА_7 ;
відеозаписом з нагрудної камери працівника поліції.
Відмова водія від проходження огляду на стан, зокрема, алкогольного сп`яніння є підставою притягнення особи до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
З відеозапису судом встановлено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , та йому працівником поліції було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння (час запису 17:57:43) за допомогою приладу Драгер або у медичному закладі у м. Буча, вул. Польова, 19 (час запису 17:57:47), на що водій ОСОБА_1 відмовився (17:57:50). Надалі відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції роз`яснює водію наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Наявні у справі докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції визнав допустимими та достатніми докази, отримані з порушенням вимог закону, що суперечить ст. 251 КУпАП; не врахував відсутність належних та законних підстав для висунення вимоги про проходження огляду на стан сп`яніння; проігнорував істотні процесуальні порушення під час складання протоколу, які безпосередньо вплинули на реалізацію права особи на захист; не надав оцінки відеозапису, який спростовує твердження працівників поліції щодо наявності ознак сп`яніння, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не спростовують висновків суду про порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Наявним у справі доказам у їх сукупності суд надав належну правову оцінку та дійшов обгрунтованих висновків про наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом фізичного і психологічного стану ОСОБА_1 після ДТП та нападу агресивних чоловіків, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки при розгляді справ про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП фізичний та психічний стан водія не має значення для справи. Ключовими обставинами у даній справі є: факт керування транспортним засобом, наявність ознак сп'яніння, пропозиція пройти огляд на місці зупинки або у медичному закладі, відмова від проходження огляду. 
Твердження сторони захисту щодо не встановлення  ознак алкогольного сп`яніння, які вказані у протоколі, апеляційний суд оцінює критично, та вважає такими, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
 Посилання в апеляційній скарзі про те, що відмова від огляду не була чіткою і свідомою, оскільки ОСОБА_1 перебував у стані больового шоку та не міг адекватно сприймати реальність, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони грунтуються виключно на твердженнях сторони захисту.
Доводи апеляційної скарги, що поліцейські не роз`яснили прав, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки такі доводи не спростовують висновки суду  про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
ЄСПЛ наголошує, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною позицією оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд. Стаття 6 Конвенції водночас не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання національного законодавства та оцінки національними судами (рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28 жовтня 2010 року). Однак вимога справедливості судового розгляду включає дослідження способу, у який було отримано та представлено докази, тому завдання ЄСПЛ полягає, з-поміж іншого, в тому, щоб установити, чи було провадження в цілому, включно зі способом отримання і представлення доказів, справедливим у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.
Конвенція не встановлює норми про докази як такі. Отже, Суд не може, в принципі, виключати, що докази, отримані з порушеннями національного законодавства, можуть бути прийняті до розгляду. Національний суд має оцінити представлені йому докази і вагомість будь-яких доказів, які сторона хоче долучити до справи. Однак Суд має пересвідчитися, чи було провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, справедливим, як того вимагає пункт 1 статті 6 (mutatis mutandis рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 року, серія А № 140, сторінка 29, пункт 46).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Враховуючи, що суд оцінює докази у їх сукупності, на відеозаписі з нагрудної камери зафіксовано всі події, які необхідні для з`ясування та встановлення дійсних обставин справи, апеляційний суд вважає, що порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху ОСОБА_1   підтверджений належними та допустимими доказами.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що працівниками поліції запропоновано ОСОБА_1 проїхати на огляд до медичного закладу, який не входить до переліку уповноважених закладів на проведення огляду на стан сп'яніння, на переконання суду апеляційної інстанції, хоча і заслуговують на увагу, проте не є тим порушенням, яке б могло вплинути на законність прийнятого рішення судом першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 Правил дорожнього руху.
Доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у  зв`язку  з відсутністю в діях  ОСОБА_1   складу адміністративного правопорушення, не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено. Як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови, як про це просить в апеляційній скарзі апелянт.
Посилання захисника, в суді апеляційної інстанції на неправомірні дії працівників поліції та інших осіб є безпідставними, оскільки, такі дії працівників поліції не впливають на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не можуть свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею. Неправомірні дії працівників поліції, за певних обставин, можуть бути підставою притягнення їх до відповідальності. Натомість доказів оскарження у встановленому законом порядку дій працівників поліції матеріали справи не містять.
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина       ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу захисник ОСОБА_1 - адвокат Жадобін Віталій Ігоревича- залишити без задоволення.
Постанову судді Ірпінського міського суду Київської області від 28 липня 2025 року в частині визнання ОСОБА_1  винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

                Суддя    
Київського апеляційного суду                                                                          В.В. Саліхов