КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №757/42671/19-ц                                                                           Головуючий у суді І інстанції: Соколов О.М.
провадження №22-ц/824/9091/2025                                                        Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 вересня 2025 року                                                                                       м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Желепи О.В., Музичко С.Г.,
секретар судового засідання: Янчук І.В., 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року про залишення позову без розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2019 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшов вищевказаний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі № 757/42671/19-ц за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/42671/19-ц та призначено справу до судового розгляду по суті.
23 січня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Міністерства юстиції України надійшла заява в якій остання просила позов  ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Так, розгляд даної справи призначався неодноразово, зокрема на 26.09.2024 року та 23.01.2025 року.
Позивачі в судові засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином про розгляд справи через систему «Електронний суд», причини неявки не повідомили, заяву про розгляд справи у їх відсутність та заяву про зміну місця проживання позивачі не подавали.
У матеріалах справи містяться довідки про доставку електронного документа «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі» від 06.06.2024 року, яка була доставлена в Електронний кабінет позивача ОСОБА_1 - 19.07.2024 року та про доставку електронного документа «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі» від 06.06.2024 року, яка була доставлена в Електронний кабінет позивача ОСОБА_2 - 19.07.2024 року та довідки про доставку електронного документа «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі» від 03.10.2024 року, яка була доставлена в Електронний кабінет позивача ОСОБА_1 - 03.10.2024 року та про доставку електронного документа «Судова повістка про виклик до суду в цивільній справі» від 03.10.2024 року, яка була доставлена в Електронний кабінет позивача ОСОБА_2 - 03.10.2024 року.
Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, повідомлялись належним чином про розгляд справи.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року позов залишено без розгляду.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що в результаті залишення позову без розгляду суд першої інстанції позбавив позивача доступу до правосуддя та перешкодив йому отримати судовий захист мого порушеного права.
ОСОБА_1 зазначав, що починаючи з 16.05.2023 року, за його проханням суд першої інстанції систематично надсилав йому сповіщення про дату та час судового засідання на вайбер його телефону, а саме: 16.05.2023 року, 10.08.2023 року, 13.11.2023 року, 13.03.2024 року, 06.06.2024 року.
Проте стосовно дати - 23.01.2025 року сповіщення йому не надходило, на підтвердження чого надає до апеляційної скарги повну роздруківку сповіщень, які були надіслані судом першої інстанції на його «вайбер», з якої вбачається, що останнє сповіщення стосувалось судового засідання, призначеного на 26.09.2024 року.
Тому про судове засідання, призначене на 23.01.2025 року, ОСОБА_1 не був сповіщений належним чином, тому підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з неявкою позивача у суду першої інстанції не було.
Якщо ж суд все таки вважав, що я був сповіщений належним чином, тоді суд мав би, на мій погляд, діяти в інший спосіб, а саме: розглянути справу та ухвалити рішення по суті
Також звернув увагу апеляційного суду на те, що він був відсутній під час проведення судом підготовчого судового засідання. Беручи до уваги неявку відповідача, суд міг би залишити позов без розгляду в порядку ст. 200 ЦПК України, однак суд першої інстанції закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду.
На переконання апелянта, таким процесуальний крок суду свідчить про те, що суд вважав, що всі задачі підготовчого засідання, передбачені ст. 197 ЦПК України, виконані, ніяких нез`ясованих питань не залишилось, справа готова до розгляду по суті і неявка позивача не позбавляє суд можливості продовжувати розгляд справи.
Однак, в подальшому суд першої інстанції відмовився розглядати справу по суті, мотивуючи це відсутністю позивача. Апелянт вважає, що така позиція суду першої інстанції є нелогічною, оскільки позивач не брав участь в підготовчому судовому засіданні, однак відсутність позивача у підготовчому засіданні не перешкодила суду провести підготовче засідання, закрити його та своєю ухвалою призначити справу до розгляду по суті. Отже, і провести розгляд справи по суті без присутності позивача та ухвалити рішення суд також мав можливість, але не зробив цього.
На думку апелянта, суд першої інстанції повинен був взяти до уваги тривалий термін перебування справи в провадженні суду, а саме: з 2019 року, та розглянути справу по суті з ухваленням відповідного рішення. Проте суд першої інстанції залишив позов без розгляду, не дотримавшись висновку Верховного Суду щодо доцільності в таких випадках ухвалювати рішення по суті. Така позиція наведена в постановах Верховного Суду від 01.06.2022 року у справі № 521/6462/17, від 24.05.2023 року у справі № 285/2961/21.
26 червня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Міністерства юстиції України - Рєпкіна Н.І., просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представник Міністерства юстиції України вважає, що оскаржувана позивачем ухвала суду першої інстанції від 23.01.2025 року про залишення позову без розгляду є законною, обгрунтованою та такою, що відповідає як вимогам національного законодавства, так і міжнародним стандартам справедливого судового розгляду. Суд діяв у межах своїх процесуальних повноважень, передбачених ст.ст. 223,257 ЦПК України, адже позивачі були належні чином повідомлені про дату та час судових засідань, однак не з`являлися без поважних причин та не подавали заяв про розгляд справи за їх відсутності.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався ч. 5 ст. 223 ЦПК України, ч. 3 ст. 257 ЦПК України та обгрунтовував свої висновки тим, що позивачі являючись ініціаторами даного судового провадження, повідомлялися належним чином про день, час та місце розгляду справи повторно не з`явилися в судове засідання, не повідомили про причини неявки, не подали заяву про розгляд справи у їх відсутність до Печерського районного суду м. Києва, розглядом справи не цікавляться, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позов необхідно залишити без розгляду, одночасно роз`яснивши заявникам, що позивачі мають право звернутися до суду повторно, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.
Такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.
Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №759/6512/17 (провадження № 61-4437св20), від 07.12.2020 у справі № 686/31597/19 (провадження № 61-15254св20), від 20.01.2021 у справі № 450/1805/18 (провадження № 61-2329св20), від 22.03.2021 у справі № 757/43966/16-ц (провадження № 61-19254св19) та інших.
Встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 19.12.2019 року о 15 год. 30 хв. (а.с. 19 том 1).
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 757/42671/19-ц та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.03.2024 року на 12 год. 30 хв. (а.с. 115 том 2).
Судом надіслано судові повістки на 13.03.2024 року на 12 год. 30 хв. учасникам справи в їх електронні кабінети, що підтверджуються довідками про доставку електронного документу (а.с. 116-120, 122-125 том 2).
Крім того, судом першої інстанції направлено позивачу ОСОБА_1 судову повістку на номер телефона НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додатку «Viber» (а.с. 127 том 2).
Призначене судове засідання на 13.03.2024 року не відбулось та знято зі складу, у зв`язку з перебування судді у відпустці. Дані обставини підтверджуються відповідною довідкою (а.с. 128 том 2).
Наступне судове засідання призначено судом на 05.06.2024 року на 11 год. 30 хв., про що повідомлено учасників справи, шляхом направлення судових повісток до електронних кабінетів. (а.с. 133-135 том 2). Представника Міністерства юстиції України повідомлено про судове засідання безпосередньо під розпис (а.с. 129 том 2).
Призначене судове засідання на 05.06.2024 року не відбулось та знято зі складу, у зв`язку з перебування судді у відпустці. Дані обставини підтверджуються відповідною довідкою (а.с. 172 том 2).
Наступна дата судового засідання визначена судом першої інстанції - 26.09.2024 року на 11 год. 30 хв., про що було повідомлено учасників справи шляхом направлення судових повісток до їх електронних кабінетів, в тому числі і позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджуються довідками про доставку електронного документу (а.с. 173-174, 179-180 том 2).
26.09.2024 року у зв`язку з неявкою сторін, суд першої інстанції оголосив перерву до 21.01.2025 року на 15 год. 15 хв., що підтверджується протоколом судового засідання від 26.09.2024 року (а.с. 183 том 2).
Судом надіслано судові повістки на 21.01.2025 року на 15 год. 15 хв. учасникам справи в їх електронні кабінети, в тому числі і позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджуються довідками про доставку електронного документу (а.с. 211-212, 217-218 том 2).
23 січня 2025 року на адресу суду першої інстанції від представника відповідача Міністерства юстиції України - Литвин Ангеліни Анатоліївни надійшла заява в якій остання просила позов ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди залишити без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України (а.с. 221 том 2).
Відтак, позивачі будучи належним чином повідомленим про призначення справи до розгляду на 26.09.2024 року та 23.01.2025 року, повторно не з`явились у судове засідання.
В матеріалах справи відсутня заява позивачів про розгляд справи за їх відсутності.
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність передбачених п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України підстав для залишення позову без розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивача ОСОБА_3 не було повідомлено про судове засідання на 23.01.2025 року, з огляду на те, від суду першої інстанції не надходило сповіщення на «вайбер» позивача, суд апеляційної інстанції відхиляє, як безпідставні, з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Судова повістка, а у випадках, встановлених ЦПК України, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. 
При цьому не є належним повідомленням учасника справи про дату, час і місце розгляду справи - довідка про доставку SMS повідомлення про виклик його до суду першої інстанції, оскільки за загальним правилом повідомлення учасників справи засобами мобільного зв`язку не відповідає встановленому порядку вручення судової повістки.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року у справі № 761/17092/19.
Судом встановлено, що позивачі у справі, в тому числі і ОСОБА_1 , були повідомлені про розгляд справи на 26.09.2024 року та 23.01.2025 року, шляхом направлення судових повісток до електронних кабінетів, що підтверджуються відповідними довідками про доставку електронного документу.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач як ініціатор судового розгляду зобов`язаний самостійно цікавитись ходом розгляду позову, так з вересня 2024 року по січень 2025 року, у останнього було достатньо часу аби дізнатись про хід справи.
Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права та з врахуванням наявних матеріалів справи, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено «08» вересня 2025 року.

Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко

Судді                                                                                       О.В. Желепа

                                                                                                 С.Г. Музичко