ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 листопада 2025 р.	Справа № 480/7671/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської митниці на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2025, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, по справі № 480/7671/24
          за позовом           Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1  
          до           Сумської митниці                   
          про визнання протиправним, скасування рішення та картки відмови,
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Сумської митниці Держмитслужби (далі Сумська митниця, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024 та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2024/00071.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі № 480/7671/24 позов ФОП ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови – задоволено.
Визнано протиправним та скасовано Рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024.
Визнано протиправною та скасовано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2024/00071.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці на користь ФОП ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, ненадання належної правової оцінки доказам по справі, обставинам та матеріалам справи, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.07.2025 по справі № 480/7671/24 та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягаючи на правомірності рішення про коригування митної вартості №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024, відповідач вказує, що на етапі перевірки правильності визначення митної вартості ввезеного позивачем товару, з урахуванням рекомендації профілів ризиків, які були згенеровані автоматизованою системою та управління ризиками Держмитслужби (далі - АСАУР) за кодом 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», було виявлено, що декларантом не було надано до митного оформлення коносамент (Bill of Lading), який відповідно до п. 2.3 зовнішньоекономічного договору від 23.06.2024 №1 зобов`язаний був надати продавець покупцю. Крім того, на електронних інформаційних ресурсах митних органів, міститься інформація щодо митної вартості схожих за характеристиками товарів, походженням з Китаю, яка значно вища за заявлену декларантом. Наведені обставини викликали у митного органу сумніви щодо автентичності наданих декларантом документів та заявленої митної вартості товарів. 
Зазначив, що листом від 27.02.2024 декларантом з метою підтвердження митної вартості товару, додатково на адресу відповідача надіслано декларацію країни відправлення (Китай) від 06.12.2023 №530420230041802918, прайс-лист від 16.06.2023 від 16.06.2023 №WL230616 та Bill of lading (коносамент) від 13.12.2023 №SHZ5860423, за результатом опрацювання яких було визначено, що такі документи не можуть бути взяті до уваги як такі, що підтверджують вартість товарів, оскільки: 1) у наданому прайс-листі відсутні артикули на товари (присутні в інших документах), що унеможливлює ідентифікацію кожного виробу (товару) окремо, відсутні також умови платежу за товари; 2) митна декларація країни відправлення (Китай) №530420230041802918 містить інформацію щодо продажу товарів на умовах поставки CPT (порт Румунії). Разом з тим, відповідно до зовнішньоекономічного договору від 16.06.2023 №1, Продавець поставляє продукцію Покупцю на умовах CPT-Суми. Тобто, у випадку продажу товарів на умовах поставки CPT-Констанца (Румунія), декларантом не враховані витрати на транспортування вантажу від порту доставки (м. Констанца) до пункту пропуску на митному кордоні України. В митній декларації в графі країна відправлення відсутня також інформація щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) товарів.
У зв`язку з вище викладеним, як стверджує відповідач, у відповідності до вимог частини п`ятої статті 55 Митного кодексу України, митницею проведено процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу, запропоновано визначити митну вартість товарів на відповідному рівні. Листом від 28.02.2024, декларантом повідомлено про незгоду із запропонованою митним органом митною вартістю товарів.
Зважаючи на те, що поданi декларантом документи є неповними і такими, що обчисленню не піддаються, враховуючи не надання декларантом додаткових документів для підтвердження правильності обчисленої ним митної вартості оцінюваних товарів, які не спростовують виявлені невідповідності, не здійснення жодної спроби підтвердити ціну, що сплачена за товар, відповідач стверджує про неможливість використання основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору. Відтак, коригування відповідачем заявленої митної вартості було здійснено за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України. Таким чином, на переконання апелянта, керуючись частиною першою статті 55 МК України 28 лютого 2024 року відносно заявлених у МД товарів відповідачем законно та обґрунтовано було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2.
У надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечував проти задоволення її вимог, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне і обґрунтоване.  Доводи апелянта про те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, вважає такими, що не відповідають дійсності, адже належний аналіз товаросупровідних документів та чисельних інформаційних листів продавця товару та позивача надавав можливість митному органу провести відповідні обчислення та перевірки згідно вимог статті 58 МК України, за результатами яких дійти висновку про можливість визнання заявленого розміру митної вартості усіх імпортованих товарів за основним методом. 
Зазначені митним органом твердження про те, що наданий декларантом прайс-лист не може бути взятий до уваги для підтвердження заявленої вартості товарів, не узгоджується ані з національним законодавством України, ані з наведеною митницею нормою міжнародного права. Посилання апелянта на загальносвітову практику оформлення прайс-листів вважає недоречними, оскільки їх взято з інтернет-публікацій 2014 року, яка, відповідно, не підкріплена жодним посиланням на міжнародні джерела. Зауважує, що прайс-лист взагалі не визначений частиною 2 статті 53 МК України в якості документа, який підтверджує митну вартість товарів, відтак будь-які зауваження до його форми та/або змісту як додаткового документа не можуть бути підставою для відмови у визнанні заявленого рівня митної вартості. 
Що стосується митної декларації країни відправлення (Китай) №530420230041802918, вказує, що відповідач у своїх доводах не врахував того, що вантаж позивача прямував до України двома різними транспортами з Китаю до Румунії морським транспортом, а з Румунії до України автомобільним (на підтвердження чого до митного оформлення було подано як коносамент, так і CMR). При цьому, усі товаросупровідні документи однозначно підтверджують, що умовою поставки імпортованої партії товару являються СРТ-Суми. Отже, оплата за доставку вантажу (фрахт) була покладена повністю на продавця товару і позивач не ніс жодних витрат на вказані цілі, ані на проміжку маршруту Китай (HENZHEN) - Румунія (CONSTANTA), а ні на проміжку маршруту Румунія (CONSTANTA) - Україна (SUMY).
Щодо твердження апелянта про те, що в митній декларації країни відправлення відсутня інформація щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) товару, позивач вказує, що не являвся учасником створення цього офіційного митного документа і контроль порядку і повноти його заповнення знаходиться поза межами його впливу.
Колегія суддів вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що з метою митного оформлення товарів, придбаних відповідно до контракту № 1 від 16.06.2023, уповноваженою на декларування особою ФОП ОСОБА_2 . 22.02.2024 від імені ФОП ОСОБА_1 до структурного підрозділу відповідача було подано електронну митну декларацію № 24UA805020001677U6, згідно з якою відповідачеві пред`являлися до митного оформлення імпортовані товари (23 товарних найменувань), перелік і опис яких зазначалися у графах 31 цієї МД та додаткових аркушів до неї.
26.02.2024 відповідачем щодо певних товарних позицій було винесено класифікаційне Рішення про визначення коду товару № КТ- UA805000-0003-2024, що послугувало підставою і для винесення Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA805020/2024/000068 від 26.02.2024.
Вказані обставини зумовили подання 27.02.2024 позивачем нової електронної митної декларації № 24UA805020001800U5 (далі - МД) та пред`явлення до митного оформлення імпортовані товари у тій же кількості 23 товарних найменувань, перелік і опис яких зазначалися у графах 31 цієї МД (та додаткових аркушів до неї), однак з урахуванням вищевказаного класифікаційного рішення.
При внесенні інформації до автоматизованої системи управління ризиками за електронною митною декларацією (далі - АСАУР) №24UA805020001800U5 від 27.02.2024, системою згенеровано наступну форму митного контролю:
105-2: Контроль правильності визначення митної вартості товарів.
106-2: Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів.
З коментарем: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1,2,3,4,6,7,9,10,12,24): «Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України. Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ».
За результатами розгляду наданих декларантом документів виявлено, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, а саме: пунктом 2.3 зовнішньоекономічного договору від 23.06.2024 №1 зазначено, що Продавець зобов`язується надати Покупцю коносамент (Bill of Lading). Вище вказаний документ декларантом не було надано, що суперечить статті 335 Кодексу в частині перевезення вантажу водним транспортом, порт відправлення (Китай) – порт призначення (Констанца, Румунія).
На електронних інформаційних ресурсах митних органів, міститься інформація щодо митної вартості схожих за характеристиками товарів, походженням з Китаю, яка значно вища за заявлену декларантом (враховуючи інформацію з мережі Інтернет, використання якої передбачено Методичними рекомендаціями щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 01.07.2021 №476).
За таких обставин, відповідач дійшов висновку про необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості, у зв`язку з чим направив відповідне повідомлення.
Листом від 27.02.2024 декларантом з метою підтвердження митної вартості товару додатково на адресу відповідача надіслано декларацію країни відправлення (Китай) від 06.12.2023 №530420230041802918, прайс-лист від 16.06.2023 від 16.06.2023 №WL230616 та Bill of lading (коносамент) від 13.12.2023 №SHZ5860423.
Відтак, разом із МД та додатково на запит митного органу, позивачем було подано відповідачеві наступні документи: зовнішньоекономічний договір від 16.06.2023 № 1, та додаткову угоду № 2А до нього; комерційну пропозицію (Commercial Offer) від 10.10.2023 № ML231010 з визначеними умовами перевезення (фрахту); рахунку (Invoice) від 10.10.2023 року № WL231010 із зазначенням вартості товару на суму 15 229,23 дол.США; лист Продавця товару № б/н із вказівкою про технічну помилку в товарній накладній від 10.10.2023 № WL231010 та в пакувальному листі від 16.06.2023 № WL230616 щодо вартості одного товару: з «43,27 доларів США» як «42,75 доларів США»; банківський платіжний документ про оплату вартості товару - SWIFT- квитанції № Р2312205783010 від 20.12.2023 року на суму 15 229,23 дол. США; пакувальний лист (з демонстраційними зображеннями товару) з вартістю товару на суму 15 229,23 дол. США; сертифікат про походження товару від 29.01.2024 №24С4403А2796/00138; коносамент № SHZ5860423 від 13.12.2023; товаротранспортну накладну (CMR) від 09.02.2024 № б/н; транзитну митну декларацію типу ТІ № MRN 24ROCT190000085475 від 20.02.2024 із вартістю товару на суму 15 229,23 дол. США; прайс-лист від 16.06.2023 № WL230616; експортну митну декларацію (декларацію країни відправлення) від 19.09.2023 №530420230041802918, в якій вказано ціну товару - 15 229,23 дол. США.
Також декларантом у листі від 27.02.2024 зазначено про те, що інших додаткових документів, крім тих, що вже надані, надати немає можливості.
За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів відповідачем було виявлено наступне. Надані декларантом додаткові документи не можуть бути взяті до уваги як такі, що підтверджують вартість товарів, оскільки:
1) згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. У наданому прайс-листі відсутні артикули на товари (присутні в інших документах), що унеможливлює ідентифікацію кожного виробу (товару) окремо, відсутні також умови платежу за товари.
2) митна декларація країни відправлення (Китай) №530420230041802918 містить інформацію щодо продажу товарів на умовах поставки CPT (порт Румунії). Разом з тим, відповідно до зовнішньоекономічного договору від 16.06.2023 №1, Продавець поставляє продукцію Покупцю на умовах CPT-Суми. Тобто, у випадку продажу товарів на умовах поставки CPT-Констанца (Румунія), декларантом не враховані витрати на транспортування вантажу від порту доставки (м. Констанца) до пункту пропуску на митному кордоні України.
У митній декларації в графі країна відправлення відсутня також інформація щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) товарів.
Також митницею було проведено процедуру консультації між митним органом та декларантом з метою обміну наявної у кожного з них інформацією та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органу.
Оскільки ФОП ОСОБА_1 листом від 28.02.2024 повідомлено про незгоду із запропонованою митним органом митною вартістю товарів Сумська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024, згідно якого митна вартість імпортованого товару визначена за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України, та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2024/00071 (а.с.19-22).
Підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості, митний орган визначив ненадання декларантом документів, які б підтверджували задекларований рівень митної вартості товару.
Не погоджуючись із вищевказаними рішенням про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем під час судового розгляду не спростовано правильність визначення позивачем митної вартості за основним методом, а також не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем до митного оформлення документах розбіжностей чи ознак підробки, що виключає наявність у відповідача підстав для витребування у позивача додаткових документів. Суд зауважив, що саме по собі встановлення нижчого рівня цін на подібні товари не зумовлює виникнення у митного органу права витребовувати додаткові документи за умови, якщо подані документи не містять розбіжностей, суперечностей чи неточностей та у них відсутні ознаки підробки. 
Враховуючи встановлені у даній справі обставини та вище викладене, суд констатує, що належний аналіз товаросупровідних документів та чисельних інформаційних листів продавця товару та позивача, надавав можливість відповідачеві провести відповідні обчислення та перевірки згідно вимог статті 58 МК України, за результатами яких дійти висновку про можливість визнання заявленого розміру митної вартості усіх імпортованих товарів за основним методом.
Таким чином, суд дійшов висновку, про невідповідність оскаржуваних рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та про наявність підстав для задоволення позовних вимог про їх скасування.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, що набрав чинності з 01.06.2012 (далі по тексту МК України).
Положеннями ч. 1 ст. 246 МК України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).
Положеннями ч. 2 та 3 ст. 257 МК України визначено, що електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Митна декларація та інші документи, подання яких митним органам передбачено цим Кодексом, оформлені на паперовому носії та у вигляді електронних документів, мають однакову юридичну силу.
На виконання пп. «ж» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, зокрема відомості про товари: митна вартість товарів та метод її визначення.
Згідно з ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 МК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні. Крім того, митним законодавством передбачена система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.
Колегія суддів зауважує, що пріоритетним до застосування є саме основний метод. Це, відповідно, обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні використовуватися методи закріплені приписами пункту другого частини першої статті 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів. Про субсидіарний характер застосування другорядних методів свідчить зміст положень частини третьої статті 58 МК України.
Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю ( ч. 5 ст. 54 МК України).
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості ( ч. 6 ст. 54 МК України).
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів..
За правилами ч. 3 ст. 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Таким чином, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.
За правилами ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Зі змісту статті 53 МК України випливає, що законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондує й положенням частини третьої статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи..
Водночас за приписами ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. (ч. 6 ст. 53 МК України).
Зміст наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.08.2019 по справі № 810/2784/18, від 06.09.2019 по справі № 815/2501/18, від 26.11.2019 по справі № 821/107/16.
Також, колегія суддів зазначає, що сумніви є обґрунтованими, якщо документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У митниці є обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, орган митної служби повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року (справа № 21-498а15).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до оскаржуваного рішення про коригування митної вартості  №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024 підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості та її коригування вказано, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше.
В обґрунтування причин невизнання заявленої декларантом митної вартості, а також неможливості її визначення відповідно до вимог ст.ст. 54, 55, 57, 58, 59 МК України, відповідач вказав на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 МК України, з посиланням на те, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, а документи, які подані декларантом та зазначені у частині другій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За твердженням відповідача надані декларантом додаткові документи не можуть бути взяті до уваги як такі, що підтверджують вартість товарів, оскільки:
1) згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів. У наданому прайс-листі відсутні артикули на товари (присутні в інших документах), що унеможливлює ідентифікацію кожного виробу (товару) окремо, відсутні також умови платежу за товари.
2) митна декларація країни відправлення (Китай) №530420230041802918 містить інформацію щодо продажу товарів на умовах поставки CPT (порт Румунії). Разом з тим, відповідно до зовнішньоекономічного договору від 16.06.2023 №1, Продавець поставляє продукцію Покупцю на умовах CPT-Суми. Тобто, у випадку продажу товарів на умовах поставки CPT-Констанца (Румунія), декларантом не враховані витрати на транспортування вантажу від порту доставки (м. Констанца) до пункту пропуску на митному кордоні України.
У митній декларації в графі країна відправлення відсутня також інформація щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) товарів.
Оскільки ФОП ОСОБА_1 листом від 28.02.2024 повідомлено про незгоду із запропонованою митним органом митною вартістю товарів, Сумська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024, згідно якого митна вартість імпортованого товару визначена за другорядним методом на основі наявної інформації з програмно-інформаційного комплексу ЄАІС щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.
Джерелом інформації для даного рішення з врахуванням спрацьованого ризику АСАУР стала наявна в митному органі цінова інформація наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів (за фактом попередніх митних оформлень), здійснені у максимально наближений термін: МД №UA204060/2024/1148 від 26.02.2024, МД №UA500080/2024/1218 від 30.01.2024, МД №UA500420/2024/4166 від 26.10.2024, МД №UA500080/2024/1389 від 01.02.2024, МД №UA100100/2023/455291 від 18.12.2023, МД №UA110050/2024/50 від 05.01.2024, МД №UA500080/2024/1218 від 30.01.2024, МД №UA204060/2023/11981 від 29.11.2023, МД №UA204020/2024/2022 від 22.01.2024, МД №UA408020/2023/77929 від 28.12.2023.
Колегія суддів зазначає, що порядок коригування митної вартості товарів встановлено статтею 55 МК України. Відповідно до частини другої цієї статті письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Однак, як вбачається зі змісту спірного рішення про коригування митної вартості від 28.02.2024 наведеного вище, відповідач, обґрунтовуючи застосування другорядного методу для визначення митної вартості задекларованого позивачем товару, в порушення вказаних вимог, обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, які було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, не відобразивши при цьому пояснень щодо зроблених коригувань, з урахуванням, зокрема, умов поставки та обсяг товару, та не зазначивши докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
Колегія суддів зауважує, що не зазначення у спірному рішенні порівняльних характеристик імпортованого товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом додатково свідчить про необґрунтованість зроблених коригувань митної вартості.
Зазначення відповідачем в оскаржуваному рішенні разом з посиланням на номер та дату митної декларації, яку було взято за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, найменування деяких товарних позицій, задекларованих позивачем, без наведення при цьому жодних порівняльних характеристик, не свідчить про дотримання митним органом наведених вище приписів Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постанові Верховного Суду від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18, від 20.06.2023 у справі № 1.380.2019.006247, від 15.02.2024 у справі № 640/29559/20.
Посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на те, що у наданому до митного оформлення прайс-листі відсутні артикули на товари (присутні в інших документах), що унеможливлює ідентифікацію кожного виробу (товару) окремо, а також умови платежу за товари, хоча згідно загальносвітової практики прейскурант (прайс-лист) має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, передбачені системи знижок, виробника/виробників, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів, колегія суддів вважає неприйнятним, оскільки, по-перше, відсутність загального прайс-листа від виробника товару не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки останній не є основним документом відповідно до частини 2 статті 53 МК України, який підтверджує митну вартість товарів; це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців і жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів.
Аналогічний правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17, від 02 червня 2022 року у справі № 460/2674/20.
По-друге, наведені відповідачем доводи щодо відсутності артикулів на товари (присутні в інших документах), що, за твердженням Сумської митниці, унеможливили ідентифікацію кожного виробу (товару) окремо та умови платежу за товари, є недоречними, так як, з наданих декларантом позивача до митного оформлення документів (за умови їх повного та всебічного опрацювання), серед яких, інвойс від 10.10.2023 (а.с. 34-зворот), комерційна пропозиція від 10.10.2023 (а.с. 35-зворот), пакувальний лист (із демонстраційним зображенням товару) від 16.06.2023 (а.с. 37-38), можна встановити відомості щодо кожної товарної позиції, задекларованої позивачем, зокрема, найменування, характеристики, вартість. Умови оплати за товар передбачено п. 3.1 контракту від 16.06.2023 № 1, та додатковою угодою № 2А від 28.11.2023 до нього.
Колегія суддів зауважує, що всі згадані вище документи було надано до митного органу, що підтверджується змістом картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805020/2024/00071 (а.с. 22-зворот).
По-третє, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на загальносвітову практику щодо змісту прейскуранта (прайс-листа) є неприйнятним, з огляду на його загальний, не конкретизований характер, що не містить вказівки ані на норми національного законодавства, ані міжнародного, які, зокрема, б містили вимоги до оформлення прайс-листа.
Посилання митного органу на те, що митна декларація країни відправлення (Китай) №530420230041802918 містить інформацію щодо продажу товарів на умовах поставки CPT (порт Румунії), а відповідно до зовнішньоекономічного договору від 16.06.2023 №1, Продавець поставляє продукцію Покупцю на умовах CPT-Суми, що за твердженням відповідача, у випадку продажу товарів на умовах поставки CPT-Констанца (Румунія), вказує на те, що декларантом не враховані витрати на транспортування вантажу від порту доставки (м. Констанца) до пункту пропуску на митному кордоні України, а також на відсутність в такій декларації в графі країна відправлення інформації щодо відправника (продавця) та одержувача (покупця) товарів, колегія суддів вважає недоречним, оскільки, експортна митна декларація не належить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, та який визначений ч. 2 ст. 53 МК України, а тому надання оцінки цьому документу можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів за обов`язковими документами.
Крім того, не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості та може лише додатково надаватися митному органу за її наявності.
Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 в справі №815/6805/17.
Також колегія суддів зауважує, що, як вбачається з матеріалів справи, митна декларація країни відправлення (Китай) №530420230041802918 була подана до митного оформлення в оригіналі, на китайській мові, без перекладу на українську мову. Відтак, незрозумілим є яким чином представниками Сумської митниці було встановлено вказані відомості щодо умов поставки (CPT (порт Румунії)).
Крім того, як слушно зауважує позивач, відповідачем не було враховано, що відповідно до наданих декларантом товаросупровідних документів (коносаменту № № SHZ5860423 від 13.12.2023, транзитної митної декларації типу ТІ № MRN 24ROCT190000085475 від 20.02.2024) вантаж позивача прямував до України різними видами транспорту: з Китаю до Румунії морським транспортом, а з Румунії до України – автомобільним. Умовами поставки відповідно до зазначених документів є СРТ-Суми, що в свою чергу, вказує на те, що оплата за доставку вантажу (фрахт) була покладена повністю на продавця товару, тому позивач не поніс жодних витрат з транспортування, що, відповідно, виключає можливість надання ним будь-яких підтверджуючих документів з цього приводу.
Щодо посилання митного органу на наявність фактів митних оформлень за ідентичними та подібними товарами колегія суддів зазначає, що наявність в базі даних ЄАІС інформації про те, що товар, який задекларовано та ввезено в Україну за іншою вартістю, ніж задекларовано позивачем, за відсутністю інших, визначених законом підстав, не може бути підставою для коригування митної вартості товару, ввезеного позивачем, оскільки з бази даних не вбачається умови договору, між ким він укладався, при цьому безліч обставин можуть впливати на ціну товару (його характеристика, виробник, умови і обсяги поставки, наявність знижок), адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономної волі і свободи договору.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 04.09.2018 у справі № 814/2659/16, у постанові від 21.08.2018 у справі № 804/7845/17, у постанові від 07.12.2018 у справі №809/4367/15, від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16, які колегія суддів, враховуючи вимоги ч.5 ст. 242 КАС України, застосовує до спірних правовідносин.
За встановлених у справі обставин, колегія суддів дійшла висновку, що документи ФОП ОСОБА_1 , які подані до митного оформлення, не містили жодних розбіжностей, які б вплинули на правильність визначення позивачем митної вартості задекларованого товару, однак митним органом не було надано їм належного аналізу та оцінки, як і не наведено мотивів, на підставі яких вказані документи та доводи позивача не взяті до уваги під час ухвалення рішення про коригування митної вартості товару.
Колегія суддів не вбачає підстав для надання оцінки твердженням відповідача щодо наявних у поданих декларантом до митного оформлення документах, наведеним, зокрема, в апеляційній скарзі, оскільки такі не було покладено в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Під час перегляду даної справи суд апеляційної інстанції враховує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушення принципу поділу влади. Звідси висновується, що адміністративний суд аналізує рішення контролюючого органу, ухвалене, в даному випадку, за результатами митних заходів і процедур, виключно на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 2 КАС України.
На підставі аналізу вказаних документів у сукупності з іншими документами, поданими позивачем під час митного оформлення оцінюваного товару, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, з огляду на наявність розбіжностей в документах.
Таким чином, під час апеляційного перегляду справи Сумською митницею не доведено, що використані декларантом відомості не підтверджені документально, а подані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, не містили обов`язкових відомостей, необхідних для правильного визначення митної вартості товару.
Колегія суддів звертає увагу, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів лише з посиланням на те, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.
Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, вважає, що подані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для витребування додаткових документів та для коригування заявленої декларантом митної вартості.
З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості колегія суддів зазначає наступне.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначену в оскаржуваному рішенні від 28.02.2024 відкориговану митну вартість визначено відповідачем за шостим (резервним) методом на підставі наявної в митного органу інформації, яка міститься в: МД №UA204060/2024/1148 від 26.02.2024, МД №UA500080/2024/1218 від 30.01.2024, МД №UA500420/2024/4166 від 26.10.2024, МД №UA500080/2024/1389 від 01.02.2024, МД №UA100100/2023/455291 від 18.12.2023, МД №UA110050/2024/50 від 05.01.2024, МД №UA500080/2024/1218 від 30.01.2024, МД №UA204060/2023/11981 від 29.11.2023, МД №UA204020/2024/2022 від 22.01.2024, МД №UA408020/2023/77929 від 28.12.2023.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.64 МК України, якою урегульовано питання визначення митної вартості за шостим (резервним) методом, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Проте, як зазначалось вище, застосовуючи резервний метод визначення митної вартості шляхом використання вищевказаної митної декларації, митним органом не наведено жодних пояснень зроблених коригувань.
Резервний метод не вимагає від митного органу доведення подібності (аналогічності) товарів, однак зазначений метод повинен ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях і це ґрунтування повинне бути підтвердженим в рішенні про коригування митної вартості.
При цьому, відповідачем не наведено ані під час розгляду справи в суді першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду обставин на підтвердження неможливості застосування таких методів визначення митної вартості товару, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів тощо.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення вимог ст. 58 Митного кодексу України здійснено визначення митної вартості імпортованого товару не за ціною договору, як за основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення Сумської митниці про коригування митної вартості товарів №UA805000/2024/000007/2 від 28.02.2024, винесене відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню, що зумовлює задоволення позовних вимог в цій частині.
Колегія суддів зазначає, що зі змісту картки відмови №UA805020/2024/00071 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, вбачається, що остання містить вимоги, виконання яких забезпечує митне оформлення - подання нової МД з урахуванням відомостей, наведених у рішенні про коригування митної вартості.
Тобто, подання нової митної декларації не було для декларанта повністю добровільним.
Позивач звернувся до суду з позовною заявою про захист права здійснити митне оформлення за митною вартістю, визначеною ним самостійно, а також інтересом, який полягає у одержанні правових підстав для повернення митних платежів, сплачених у зв`язку з прийняттям відповідачем спірного рішення про коригування митної вартості та картки відмови.
Таким чином, у випадку, коли у рішенні суду буде констатована неправильність чи хибність рішень митних органів, які зумовили (призвели, потягли) помилкову та/або надмірну сплату сум митних платежів, ці платежі повертаються декларанту в порядку і на умовах, встановлених у ст. 301 МК України, ст. 43 Податкового кодексу України та статті 45 Бюджетного кодексу України. Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, позивач обрав належний спосіб захисту.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 12.04.2018 по справі № 820/2014/17.
З огляду на вказане, картка відмови №UA805020/2024/00071 у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, яка винесена відповідачем у зв`язку з прийняттям спірного рішення про коригування митної вартості, яке визнано судом протиправним, підлягає скасуванню.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керуєтьсяст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
На виконання вимог ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують..
Керуючись ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Сумської митниці  залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року по справі № 480/7671/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  07.11.2025 року