КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 756/792/25                                                                       Головуючий у І інстанції Ковальова В.М.
Провадження № 22-ц/824/3898/2025                                                    Головуючий у ІІ інстанції Голуб С.А.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
08 вересня 2025 року Київський апеляційний суд у складі судді Голуб С.А., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – Рвачова Олексія Олександровича, розглянувши відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Дмитра Сергійовича на постанову Оболонського районного суду міста Києва від 17 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, а також стягнуто судовий збір за винесення постанови про накладення адміністративного стягнення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.
Не погоджуючись з даною постановою захисник ОСОБА_1 – адвокат Федоров Д.С. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на грубе порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року скасувати, провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутності складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 погодився пройти огляд на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я. 
У КМНКЛ «Соціотерапія» ОСОБА_1 здав зразки біологічного середовища (сеча), після чого лікар-нарколог повідомив йому що він може бути вільним, однак не ознайомив його із результатами огляду та не видав йому копії висновку лікаря-нарколога.
Тестування зразків біологічного середовища ОСОБА_1 було здійснено методом – ІХА за допомогою «швидких тестів Boson Biotech діагностики іn vitro».
Відповідно до п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду № 1103 від 17 грудня 2008 року (далі - Порядок 1103), огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Таким чином, зважаючи на ту обставину, що висновок був складений не безпосередньо після огляду на стан сп`яніння, із його змістом обстежувану особу не ознайомлювали, а тестування методом ІХА не було підтверджено лабораторними дослідження, зокрема газовим хроматографом TRACE 1310 серійний номер 721000192, який є у розпорядження КНП «КМЛНКЛ «Соціотерапія» сторона захисту вважає, що висновок № 006487 є очевидно недопустимим, що тягне за собою неможливість його врахування при визнанні винуватості особи.
Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги, що тестування проводилось 07 грудня 2024 року, висновок складений 16 грудня 2024 року, а протокол оформлений 30 грудня 2024 року, тобто протокол було складено пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення у ОСОБА_1 стану наркотичного сп`яніння, без участі ОСОБА_1 , про що свідчить відсутність його підпису у протоколі.
Разом із тим, ОСОБА_1 30 грудня 2024 року прибув до УПП у м. Києві ДПП за повідомленням про запрошення до підрозділу поліції, що підтверджується талоном електронної черги, який він отримав 30 грудня 2024 року о 09 год. 00 хв. в УПП у м. Києві ДПП.
Таким чином, на думку апелянта, результати огляду на стан сп`яніння відносно ОСОБА_1 згідно висновку № 006487 від 16 грудня 2024 року – вважаються недійсними в силу положень ч. 5 ст. 266 КУпАП та п.22 Інструкції № 1452/735.
Адвокат Федоров Д.С. звертає увагу апеляційного суду на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції, сторона захисту вказувала на наведені обставини, однак суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржувану постанову, вказані вище обставини до уваги не взяв та не надав їм належної правової оцінки.
В судовому засіданні по розгляду апеляційної скарги захисник ОСОБА_1 – адвокат Рвачов О.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив задовольнити її вимоги.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_1 – адвоката Рвачова О.О., перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Постанова судді суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам.
Як вбачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суддя місцевого суду не достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов не правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у справі доказах.
Згідно ст. 130 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, як за керування транспортними засобами, які перебувають у стані наркотичного сп`яніння, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно вимог пунктів 2, 7 Розділу І. Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС і МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Як вбачається зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 208500 від 30 грудня 2024 року, 07 грудня 2024 року о 10 год. 30 хв. у м. Києві на вул. Бережанській, 15, водій ОСОБА_1 в порушення п. 2.9 «а» ПДР, керував транспортним засобом Volvo 740 д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку зі згоди водія проводився у приміщення КНП КМНКЛ «Соціотерапія», про що долучено висновок лікаря-нарколога № 006487.
Згідно положень п. п. 7, 8 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (надалі Інструкція), проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове. Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння.
При цьому, відповідно до вимог п. 10 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 ( в редакції ПКМУ № 690 від 13 червня 2024 року) (надалі Порядок) огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів (законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність), тестів на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини лабораторним дослідженням.
Із відповіді КМНКЛ «Соціотерапія» від 23 грудня 2024 року вбачається, що згідно з записом у Акті медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, № 006487 від 07 грудня 2024 року лабораторне дослідження біологічного середовища (сечі) ОСОБА_1 на визначення наркотичного засобу або лікарської речовини (морфін (опіати), марихуана (канабіноїди), кокаїн, амфетамін (фенілалкіламіни), метамфетамін (фенілалкіламіни), бензодіазепін, метадон, барбітурати, МДМА (екстазі), фенциклідін проведено у клініко-діагностичній лабораторії КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» методом імунохроматографічного аналізу (ІХА) з використанням медичних виробів для діагностики in vitro «Швидкі тести Boson Biotech діагностики in vitro» (виробник-Xiamen Boson Biotech Co., Ltd (China).
Відповідно до інструкції по експлуатації Швидкі тести Boson Biotech діагностики in vitro, на виявлення наркотичних речовин/алкоголю у форматі тест-касети для занурення або тест касети для закапування, тут i надалі – Швидкий тест на виявлення наркотичних речовин/алкоголю - це швидкий імунохроматографічний тест для діагностики in vitro. Він призначений для якісного визначення заборонених наркотиків та їх метаболітів у зразках сечі людини. Цей аналіз може бути використаний в пункті надання медичної допомоги.
Цей тест надає лише попередній аналітичний результат. Більш специфічний альтернативний хімічний метод повинен бути проведений для отримання заключного результату. Управління служби лікування наркотичної залежності і психічних розладів (SAMHSA) визначила метод газової хроматографії/мас-спектроскопії (ГХ/МС) переважним підтверджуючим методом.
Цей аналіз призначений для використання тільки зі зразком сечі людини. Позитивний результат тесту свідчить лише про наявність наркотичної речовини/метаболітів та не свідчить про інтоксикацію або її рівень. Є можливість, що технічна або процедурна помилка, чи інші речовини в певних продуктах харчування або лікарських засобах, впливали на тестування та призвели до помилкових результатів. Див. розділ Специфічність, що містить перелік речовин, що можуть викликати позитивні результати, та які не впливають на тестування. Якщо наркотичну речовину/метаболіт було знайдено у зразку сечі, тест не вказує на частоту вживання наркотичних речовин, а також не розрізнює між зловживанням наркотичними речовинами або вживання певних продуктів харчування чи лікарських засобів.
Швидкий тест на виявлення наркотичних речовин – це якісний тест. Він виявляє наркотичну речовину та її метаболіти в зразку сечі людини при пороговій концентрації та вище. Концентрація наркотичної речовини та її метаболітів не може бути визначена цим тестом. Тест призначений для розрізнення негативного результату від можливого позитивного. Всі позитивні результати повинні бути підтверджені за допомогою альтернативного методу, бажано ГХ/МС.
Отже, в даному випадку, отримавши позитивний результат тесту ОСОБА_1 , не було проведено лабораторне дослідження з метою підтвердження наявності наркотичного засобу чи психотропної речовини, як того вимагає вищевказаний Порядок.
Пунктом 22 Інструкції передбачено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Також, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП, вважається недійсним.
За таких обставин, висновок про перебування ОСОБА_1 у стані наркотичного сп`яніння, зроблений на підставі швидкого тесту та без проведення обов`язкового підтвердження наявності наркотичного засобу або психотропної речовини шляхом лабораторного дослідження, є недійсним.
Такої ж позиції дотримується й Верховний Суд, який у постанові від 24 лютого 2020 року у справі № 823/1022/16 вказав, що правильними є висновки судів попередніх інстанції про те, що результати медичного огляду для встановлення факту алкогольного/наркотичного сп`яніння, вважаються достовірними за умови, що вони були отримані під час медичного обстеження, поєднаного з лабораторними дослідженнями, результати яких зафіксовані в акті та висновку.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правової презумпції, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь, недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Стосовно складеного протоколу про адміністративне правопорушення, то сам по собі він не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом».
З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів, які б об`єктивно та поза межами розумного сумніву доводили факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, матеріали справи не містять, що виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином, враховуючи порушення визначеного законом порядку огляду особи на стан наркотичного сп`яніння, що дає підстави вважати такий огляд недійсним, висновок суду першої інстанції про достатність доказів, які вказують на винуватість ОСОБА_1 є помилковим, а отже, з огляду на те, що у діях останнього не вбачається складу указаного адміністративного правопорушення, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Федорова Дмитра Сергійовича задовольнити.
Постанову Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду є остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя
Київського апеляційного суду                                                         С.А. Голуб