ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №336/10722/24                         Головуючий в 1 інст.Вайнраух Л.А.
Провадження №33/807/551/25                                 Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року                                 місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Бахмута М.С., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника останнього - адвоката Бахмута М.С. на постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2025 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,
стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Згідно з постановою суду, 09 жовтня 2024 року о 01-09 годині в м.Запоріжжі, по Донецькому шосе, а саме на 4 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Меrsedes-Benz» ML 2700 СDІ» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Бахмут М.С. просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .
Наголошує на тому, що ОСОБА_1 під час складання протоколу не роз`яснювались його права, в т.ч. право на правову допомогу, чим порушено порядок складання протоколу.
Посилається на порушення процедури проведення огляду ОСОБА_2 , оскільки працівники поліції не забезпечили здійснення його освідування у медичному закладі.
Вказує, що сам ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду ані на місці зупинки транспортного засобу, ані в медичному закладі.
Зазначає, що відеозапис здійснювався працівниками поліції не з моменту початку виконання службових обов`язків, на невідомий пристрій, невідомо ким. Також, на самому відеозаписі не зафіксовано факту керування транспортного засобу ОСОБА_1 , моменту його зупинки та перебування його в стані алкогольного сп`яніння.

Клопотання захисника – адвоката Бахмута М.С. про поновлення строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає поновленню, оскільки згідно з матеріалами справи, ОСОБА_1 та захисник – адвокат Бахмут М.С. участі у розгляді справи судом першої інстанції не брали. Вперше з апеляційною скаргою адвокат Бахмут М.С. звернувся 24 лютого 2025 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. Вказана скарга постановою апеляційного суду від 28 лютого 2025 року була повернута через те, що до неї не було додано документів на підтвердження повноважень адвоката Бахмута М.С. як захисника. Коли саме сторона захисту отримала вказану постанову, з матеріалів справи встановити неможливо. Доводи адвоката Бахмута М.С. про те, що про зазначену постанову йому стало відомо після її оприлюднення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 березня 2025 року, не спростовані у встановленому Вдруге апеляційна скарга адвоката Бахмута М.С., разом з матеріалами справи надійшла до апеляційного суду 20 березня 2025 року. Отже зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Бахмута М.С., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена наявними в справі доказами, зокрема відомостями, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №146234 від 09 жовтня 2024 року, з якого вбачається, що 09 жовтня 2024 року о 01-09 годині в м.Запоріжжі, по Донецькому шосе, а саме на 4 км, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом «Меrsedes-Benz» ML 2700 СDІ» д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10 жовтня 2001 року, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, з якого вбачається, що огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Огляд за допомогою спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820 не проводився у зв`язку із відмовою водія ОСОБА_1 ;
- у направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09 жовтня 2024 року;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Вказані докази узгоджуються з відомостями, викладеними в рапорті поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №1 УПП в Запорізькій області ДПП сержанта поліції Бондаренка Д., згідно з яким, останній доповідає, що під час несення служби з 20:00 08 жовтня 2024 року по 08:00 07 жовтня 2024 року о 01 год. 20 хв. було отримано виклик на службовий планшет «Порушення ПДР» за адресою: м.Запоріжжя, Донецьке шосе, 4. Прибувши на місце виклику було виявлено, що о 01 год. 09 хв. на БП було зупинено транспортний засіб «Меrsedes-Benz» ML 2700 СDІ» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у якого під час спілкування були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. Водію ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Драгер або в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відповів відмовою. Стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Вилучено посвідчення водія. Видано тимчасовий дозвіл. Від керування транспортним засобами відсторонено шляхом паркування автомобіля без порушень правил дорожнього руху України. Про повторність попереджено. З правами водій ОСОБА_1 ознайомлений. Подію зафіксовано на БК. 
Дослідивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до правильного висновку про те, що ці докази підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними та допустимими.
Як зазначено в оскаржуваній постанові суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав.
Його захисник-адвокат Бахмут М.С. до суду першої інстанції подав клопотання, в якому просив суд закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
При апеляційному розгляді справи захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвокат Бахмут М.С. навів доводи, що є аналогічними тим, які містяться в апеляційній скарзі.
На думку апеляційного суду, доводи, викладені в апеляційній скарзі, та наведені стороною захисту при апеляційному розгляді, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Що стосується доводів захисника-адвоката Бахмута М.С., викладених в апеляційній скарзі, про відсутність доказів факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 , то суд апеляційної інстанції вважає їх непереконливими та такими, що суперечить фактичним обставинам справи.
З долученого до протоколу відеозапису убачається, що водієм транспортного засобу «Меrsedes-Benz» ML 2700 СDІ» д.н.з. НОМЕР_1 на час його зупинки працівниками поліції був саме ОСОБА_1 , який знаходився за кермом цього автомобіля.
Факт керування транспортним засобом не заперечувався самим ОСОБА_1 , як під час спілкування останнього з працівниками поліції так і під час складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Сумнівів в тому, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Меrsedes-Benz» ML 2700 СDІ» д.н.з. НОМЕР_1 , у суду апеляційної інстанції не виникає, оскільки вказані обставини в повній мірі доведено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Об`єктивних даних про те, що транспортним засобом керувала інша особа, в матеріалах справи немає.
Будь-яких клопотань щодо виклику працівників поліції або витребування будь-якої інформації на підтвердження доводів апеляційної скарги, сторона захисту не заявляла.
В свою чергу, суд не вправі за власною ініціативою збирати докази.
Відповідаючи на доводи сторони захисту щодо порушення процедури проведення огляду ОСОБА_2 , оскільки, як стверджує сторона захисту, працівники поліції не забезпечили здійснення освідування ОСОБА_2 у медичному закладі, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
З наявного в справі відеозапису убачається, що у працівників поліції виникла підозра про перебування водія ОСОБА_2  в стані алкогольного сп`яніння, а саме виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, виражене тремтіння пальців рук. У зв`язку із чим, працівники поліції запропонували водію  ОСОБА_2  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, на що  ОСОБА_2  відповів відмовою, мотивуючи свою відмову тим, що йому потрібно їхати далі, та просив віддати його документи. Після цього працівники поліції запропонували ОСОБА_2  пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що  ОСОБА_2  спочатку погодився, однак після пропозиції працівників поліції прослідувати  ОСОБА_2  до службового транспортного засобу для його подальшої доставки до медичного закладу,  ОСОБА_2  відповів відмовою від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, так і в медичному закладі у лікаря-нарколога. У зв`язку із цим, працівниками поліції на водія ОСОБА_2 було складено протокол за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку.
Разом з тим, ОСОБА_2 неодноразово був повідомлений працівниками поліції про наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Те, що у ОСОБА_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, підтверджується не тільки відомостями з протоколу, а й направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відеозаписом події та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, у працівників поліції були обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
В свою чергу, статтею 130 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року №1452/735 (в подальшому Інструкція), згідно з якими, водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. Відповідно до п.2 Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, яке полягає у відмові водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, підлягає доведенню факт керування особою транспортним засобом, наявність у такої особи ознак алкогольного сп`яніння, пропозиція/вимога пройти огляд на стан сп`яніння та факт відмови водія від проходження зазначеного огляду.
В цьому випадку ОСОБА_2 керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, що є окремим складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду ані на місці зупинки транспортного засобу, ані в медичному закладі, не відповідає фактичним обставинам справи та спростовуються вищевказаними доказами, в т.ч. відеозаписом, доданим до протоколу про адміністративне правопорушення, яким зафіксовано відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу Драгер, так і в медичному закладі у лікаря-нарколога.
Отже, наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 , у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а доводи сторони захисту про протилежне є безпідставними та суперечать матеріалам справи.
Перевіряючи доводи захисника-адвоката Бахмута М.С., викладені в апеляційній скарзі, про те, що відеозапис події здійснювався працівниками поліції не з моменту початку виконання службових обов`язків, на невідомий пристрій та невідомо ким, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самого відеозапису є очевидним, що цей запис здійснювався працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаним відеозаписом, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказаний відеозапис не є єдиним доказом у справі, цей запис узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.
Також не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами сторони захисту про те, що  ОСОБА_1 під час складання протоколу не роз`яснювались його права, в т.ч. право на правову допомогу, чим порушено зі слів сторони захисту порядок складання протоколу, з огляду на таке.
З протоколу про адміністративне правопорушення убачається, що ОСОБА_1 під час складання протоколу роз`яснювались його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, та повідомлено про розгляд справи в суді першої інстанції. Від підпису в зазначені графі протоколу ОСОБА_1 відмовився.
Більше того, відеозаписом події також зафіксовано, що працівниками поліції були роз`яснені ОСОБА_1 його права та обов`язки, в т.ч. повідомлено, що останній має право користуватись правовою допомогою.
Порушення права ОСОБА_1 на захист та упередженого ставлення до нього з боку працівників поліції під час оформлення адміністративного матеріалу з матеріалів справи не убачається.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою спільним Наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року за № 1452/735, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року №1395.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не вбачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Даних про те, що ОСОБА_1 оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту у встановленому законом порядку не спростовано.
Вина  ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

поновити захиснику-адвокату Бахмуту М.С. строк на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2025 року.
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Бахмута М.С. залишити без задоволення.
Постанову Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 17 лютого 2025 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.•
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 336/10722/24