П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 467/1016/23
провадження № 51-2773км25
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 
(у режимі відеоконференції),
засудженого                                              ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 січня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року щодо
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, і
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 січня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 249 КК до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 59-1 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Миколаївській області задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави матеріальну шкоду, спричинену внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 196 537 грн.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів, а також інші питання, визначені кримінальним процесуальним законодавством.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що починаючи з точно не встановленого органом дізнання часу до 13 год 09 червня 2023 року, ОСОБА_7 , перебуваючи на береговій зоні Ташлицького водосховища - охолоджувача, розташованого на території Южноукраїнської територіальної громади Вознесенського району Миколаївської області, за допомогою заборонених знарядь лову «павука» та двох «переметів» в супереч вимогам ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 19 вересня 2022 року № 700, наказу Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області «Про встановлення весняно-літньої нерестової заборони на лов риби та інших водних біоресурсів у 2023 році» від 29 березня 2023 року № 76 виловив 38 особин сома (розміром 11-40 см), вартість 1 особини становить 5 117 грн, та 41 особину тілапії (розміром 6-14 см), вартість 1 особини становить 51 грн, чим заподіяв рибним запасам України матеріальну шкоду на загальну суму 196 537 грн, яка є істотною за критерієм «вилов риби у період нересту».
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала 
У касаційній скарзі захисник посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із недоведеністю вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується.
На обґрунтування своїх вимог сторона захисту вказує про:
-       недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення через відсутність у матеріалах кримінального провадження належних та допустимих доказів;
-       ненадання судами попередніх інстанцій належної оцінки показанням ОСОБА_7 та, як наслідок, неповне зазначення його показань у вироку місцевого суду;
-       обґрунтування судами попередніх інстанцій своїх висновків щодо винуватості ОСОБА_7 неправдивими показаннями свідків - інспекторів рибнагляду;
-       відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів належності заборонених знарядь лову «павука» та двох «переметів» саме засудженому;
-       невстановлення ані під час дізнання, ані під час судового розгляду кількості виловленої ОСОБА_7 риби в кілограмах та за який саме час ця риба ним була виловлена, що не дає підстав стверджувати про порушення засудженим норми добування вилову риби за добу, визначеної правилами любительського рибальства, затвердженими Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19 лютого 2022 року № 700 (далі - Правила);
-       невідповідність ухвали апеляційного суду вимогам ст. 419 КПК.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали вимоги касаційної скарги, просили її задовольнити, а прокурор заперечував проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, вважав рішення судів першої та апеляційної інстанцій законними та обґрунтованими.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися.
Мотиви суду
Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, аргументи учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Доводи касаційної скарги сторони захисту про недоведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК, є необґрунтованими з огляду на таке.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному зайнятті рибним промислом було зроблено судом першої інстанції на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду з дотриманням вимог ст. 23 КПК й оціненими відповідно до ст. 94 КПК.
Судами попередніх інстанцій ОСОБА_7 було визнано винуватим у тому, що він здійснював вилов риби забороненими засобами лову «павуком» та двома «переметами» в період часу, коли вилов риби заборонений взагалі, а саме в період нересту риби, який нормативно-правовими актами встановлений із 01 квітня до 30 червня. 
Відповідно до п. 3 розділу ІІ Правил місця та строки заборон добування (вилову) водних біоресурсів у рибогосподарських об`єктах (їх частинах) визначені додатком 3 до цих Правил.
Підпунктом 1 п. 1 розділу ІІ додатку 3 Правил заборонено добування (вилов) водних біоресурсів у всіх інших водоймах Одеської, Миколаївської та Херсонської областей, не вказаних у цих Правилах, - з 1 квітня до 30 червня.
Аналогічного змісту заборона встановлена у Наказі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Миколаївській області від 29 березня 2023 року.
Отже, попри твердження сторони захисту про те, що нерест риби у Ташлицькому водосховищі триває цілий рік через температуру води (вода постійно тепла), період нересту риби у водоймах Миколаївської області, у тому числі в Ташлицькому водосховищі, під час якого вилов риби заборонений, чітко встановлений вищенаведеними нормативно-правовими актами.
Допитаний в суді першої інстанції ОСОБА_7 не заперечував факт вилову ним риби 09 червня 2023 року на березі Ташлицького водосховища двома вудками, які в ході проведення огляду місця події були виявлені неподалік «павука» та двох «переметів», однак заперечував належність йому виявлених на місці події заборонених знарядь лову риби. Також засуджений повідомив суду про те, що виловлену ним рибу він складав до садка, який також знаходився на місці події біля його вудок, «павука» та двох «переметів» та йому не належав.
Сам факт належності чи неналежності заборонених знарядь лову особі жодним чином не впливає на кримінально-правову оцінку вчиненого  за ст. 249 КК. Для кваліфікації важливим є встановлення того чи відбувався вилов риби такими забороненими знаряддями, а не їхня належність.
У цьому провадженні суди на підставі низки непрямих доказів зробили висновок, що все таки вилов риби «павуком» і «переметами» здійснювався саме засудженим. Так суди наголосили, що належні засудженому вудки знаходилися поряд із забороненими знаряддями лову. Також засуджений у суді першої інстанції стверджував, що садок йому теж не належав, однак саме туди він поміщав виловлену рибу.
З дослідженого судами попередніх інстанцій протоколу огляду місця події від 09 червня 2023 року з фототаблицею та відеозаписом до нього вбачається, що на береговій зоні Ташлицького водосховища було виявлено саморобне знаряддя лову «павук», яке складається з сітки розмірами 1.90 м х 1.90 м, вічко 72 мм та металевого каркасу, два перемети загальною довжиною 30 м з кількістю гачків 12 одиниць розмірами 16 мм, 38 одиниць риби сому, 41 одиницю риби тілапії, рибацький садок, в якому знаходилась риба, а також дві вудки.
На дослідженому відеозаписі, долученому до протоколу огляду місця події, зафіксовано, що дві вудки, якими зі слів ОСОБА_7 він здійснював вилов риби, садок, в який він складав виловлену ним рибу, та виявлені заборонені знаряддя лову риби, а саме «павук» та два «перемети» знаходяться в одному місці поруч одне від одного. Водночас ОСОБА_7 , що зафіксовано на відеозаписі огляду місця події, хоча і заперечував факт належності йому заборонених знарядь лову риби («павука» та двох «переметів»), однак підтвердив те, що використовував їх разом із вудками для вилову риби, а виловлену ним рибу складав у пристосований на березі водосховища садок, який йому також не належить.
Хоча винуватість у цьому провадженні й доводиться сукупністю непрямих доказів, однак суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що таких доказів достатньо для визнання ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК. 
Твердження захисника про те, що місцевий суд у вироку неповно виклав показання засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів відхиляє, оскільки у ході дослідження відео-, звукозапису судового засідання місцевого суду від 05 вересня 2024 року, в якому був допитаний засуджений, встановлено, що його показання викладені у вироку місцевого суду в обсязі, достатньому для цілей цього провадження, без будь-яких перекручувань. Крім того, слід наголосити на тому, що суд у вироку не повинен дослівно викладати показання особи, а лише має вказувати обставини, встановлені з її показань.
Позиція сторони захисту є послідовною протягом усього судового розгляду і ті обставини, на які звертає увагу захист, були досліджені як в суді першої інстанції, так і перевірені в ході апеляційного перегляду.
У сукупності доказів судами було також враховано покарання свідків, які узгоджуються із тими доказами, які наведені Судом вище.
Тому колегія суддів не вбачає підстав ставити під сумнів висновки судів попередніх інстанцій про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Щодо невстановлення кількості риби у кілограмах, суд звертає увагу на таке. 
Із дослідженого судами попередніх інстанцій висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 26 листопада 2023 року № 2677/23-27 вбачається, що розмір шкоди, завданої внаслідок незаконного вилову ОСОБА_7 водних біоресурсів, а саме: риби видів сом (38 особин), тілапія (41 особина) в Ташлицькому водосховищі - охолоджувачі в Миколаївській області становить 196 537 грн, що є істотною шкодою за критеріями «вилов риби у період нересту».
Експерт під час визначення вартості виловленої риби виходив із врахування спеціальних методик, які дозволяють визначити таку вартість виходячи чи конкретного виду виловленої риби і її кількості. Зокрема останній покликався на Такси для обчислення розміру шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування… цінних видів водних біоресурсів, про що є вказівка безпосередньо у експертному висновку. Підстав для сумніву у правильному визначенні істотної шкоди у цьому провадженні у судів не було.
Твердження захисту про те, що засуджений міг здійснювати вилов риби у межах певних норм на добу спростовується кількістю особин риби, які було вилучено.
Таким чином, Суд дійшов висновку, що попри твердження сторони захисту, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується дослідженими та оціненими судами попередніх інстанцій письмовими доказами, які узгоджуються із показаннями свідків.
Отже, місцевий суд, з чим підставно погодився суд апеляційної інстанції, визнав докази у цьому провадженні достовірними, допустимими, а в сукупності - достатніми, і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, що заподіяло істотної шкоди і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 249 КК. Порушень норм матеріального закону Верховний Суд не встановив.
Суд апеляційної інстанції в межах, установлених ст. 404 КПК, й у порядку, визначеному ст. 405 КПК, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою сторони захисту, належним чином перевірив викладені у ній доводи і визнав їх необґрунтованими, навів належні й докладні мотиви своїх висновків, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
З огляду на викладене Верховний Суд вважає, що в ході розгляду цього кримінального провадження суди першої та апеляційної інстанцій не допустили істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Вирок місцевого суду відповідає положенням статей 370, 374 КПК, а ухвала апеляційного суду є вмотивованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК.
Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що подану касаційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд
УХВАЛИВ:
Вирок Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 січня 2025 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року щодоОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                          ОСОБА_3