ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2025 року
м. Київ
справа № 705/3901/21
провадження № 61-8891св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),
суддів: Луспеника Д. Д., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Уманської міської ради,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, -  ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Усатюк Ольга Василівна, на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року у складі судді Піньковського Р. В. та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 червня 2025 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л., і ухвалив таку постанову.
Зміст позовної заяви та її обґрунтування 
1.           У вересні 2021 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Уманської міської ради, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.
2.           На обґрунтування позовних вимог прокурор зазначав, що згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Животовською Н. Г. 12 грудня 
2016 року за ОСОБА_3 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий № 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.
3.           Підставою для державної реєстрації вказаного речового права зазначено архівний витяг з рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28 вересня 2000 року № 452.
4.           Згідно з договором дарування земельної ділянки від 27 січня 2017 року ОСОБА_3 подарувала вказану земельну ділянку ОСОБА_2 , договір зареєстровано того ж дня в реєстрі за № 309. 
5.           Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 01 червня 
2020 року ОСОБА_2 подарував вказану земельну ділянку ОСОБА_1 . Договір зареєстровано того ж дня в реєстрі за № 1793.
6.           Однак, за даними досудового слідства зазначеним вище особам земельна ділянка у власність у передбаченому законом порядку не передавалась, виконавчим комітетом Уманської міської ради відповідне рішення не приймалося. Право власності ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку зареєстровано на підставі підробленого, тобто незаконного рішення, що підтверджується висновком судової експертизи від 30 серпня 2018 року 
№ 1340/17-23, 794-798/18-23, проведеної експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.
7.           В контексті обґрунтування наявності правових підстав для представництва інтересів держави в особі уповноваженого нею органу - Уманської міської ради, прокурор посилався на те, що Уманська міська рада не висловила своєї волі, не була учасником правовідносин з надання земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3 . У відповідь на лист прокуратури Уманська міська рада листом      від 27 серпня 2021 року № 01/01-21/9252/01/01-20/8035 повідомила, що заходи представницького характеру щодо витребування на її користь спірної земельної ділянки не вживалися.
8.           Враховуючи наведене, прокурор просив суд: витребувати у ОСОБА_1 на користь Уманської міської ради земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий № 7124387500:03:000:1479, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стислий виклад позиції відповідача
9.            ОСОБА_1 заперечував проти задоволення позовних вимог прокурора, посилаючись на їх необґрунтованість. Зазначав, що подані прокурором докази незаконності рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28 вересня 2000 року № 452 є неналежними і недопустимими. Висновки експерта за результатами проведення судової технічної експертизи документів № 1340/17-23, 794-797/18-23 не містить чітких даних про підробку зазначеного рішення. Більш того, при призначенні та проведенні експертизи було допущено порушення вимог Закону України «Про судову експертизу», Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 січня 1998 року, зареєстрованої 02 січня 2013 року за № 1/22533.
10.        Вказував, що на обґрунтування заявлених вимог прокурор посилається на положення Земельного кодексу України, який не набрав чинності на час прийняття рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28 вересня 2000 року № 452. Крім того, прокурором пропущено позовну давність, з огляду на те, що Черкаська обласна прокуратура дізналася про порушення права власності відповідної територіальної громади на спірну земельну ділянку ще 21 червня 2017 року, коли було розпочато кримінальне провадження № 4201725110000026 за ознаками злочину, передбаченого частиною другою статті 364 Кримінального кодексу України. Більш того, з висновку експерта № 1340/17-23, 794-797/18-23 вбачається,                  що 31 жовтня 2017 року начальником відділення в складі СВ Уманського ВП ГУНП в Черкаській області Дробницькою Л. М. по кримінальному провадженню винесено постанову про призначення технічної експертизи документів. Об`єктом дослідження була архівна справа № 772 та рішення Уманської міської ради № 452 від 28 вересня 2000 року, які орган досудового розслідування отримав з архівного відділу Уманської міської ради 31жовтня 2017 року.
Основний зміст та мотиви рішення суду першої інстанції 
11.        Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року позов задоволено.
12.        Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_1 на користь Уманської міської ради земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий номер 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . 
13.        Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
14.        Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що прокурором надано достатньо доказів на підтвердження тих обставин, що вперше державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку кадастровий 
№ 7124387500:03:000:1479, площею 0,09 га, що розташована за адресою:                         АДРЕСА_1 , було здійснено на підставі архівного витягу рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452                                  від 28 вересня 2000 року, яке уповноваженим органом фактично не приймалось, що свідчить про те, що така земельна ділянка у власність ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку не передавалася. Крім того, оскільки про наявність ознак підробки рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 прокурору стало відомо за результатами проведеної в межах кримінального провадження судової технічної експертизи, а Уманська міська рада, яка є позивачем у справі, набула процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні та змогла ознайомитися з результатами проведеної 30 серпня 2018 року судової технічної експертизи лише після 21 квітня 2020 року, встановлений статтею 257 Цивільного кодексу України трирічний строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом прокурором не пропущений, а отже відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.
Основний зміст та мотиви судового рішення апеляційного суду
15.        Постановою Черкаського апеляційного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року залишено без змін.
16.        Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості заявлених прокурором позовних вимог. З урахуванням підстав та предмета позову, об`єкту доказування, фактичних обставин справи колегія суддів не вбачала потреб в призначенні судової технічної експертизи, зауваживши, що спір може бути розглянутий шляхом оцінки доказів, наявних в матеріалах справи.
17.        Крім того, оскільки про незаконність вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Умані спірної земельної ділянки, міській раді стало відомо після набуття 21 квітня 2020 року статусу потерпілого у кримінальному провадженні, а також з листа Черкаської обласної прокуратури від 20 серпня  2020 року № 15/1-949вих.21, строк позовної давності при звернення до суду з позовом 30 серпня 2021 року не пропущено.
Узагальнені доводи касаційної скарги
18.        11 липня 2025 року  ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Усатюк О. В., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 червня 2025 року, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. 
19.        Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 333/6816/17, від 14 грудня 2022 року у справі № 461/12525/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2025 року у справі № 296/12456/23, у постановах Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі № 686/15112/22, від 23 грудня 2025 року у справі № 757/28231/13-ц (пункт 1 частини другої           статті 389 ЦПК України), а також зазначає, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не надали їм належної правової оцінки та встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Крім того, вказує, що суди необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
20.        Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій не врахували, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки, тому непропорційне втручання у його майнові права, як власника, є порушенням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
21.        Вважає, що судові рішення ухвалені на підставі доказів, які подані позивачем з пропуском процесуального строку. Почеркознавчі експертизи 
від 26 січня 2022 року №СЕ-19/124-22/190-ПЧ, від 17 лютого 2022 року 
№СЕ-19/124-22/192-ПЧ, від 09 червня 2022 року №СЕ-19/124-22/5299-ПЧ,                        від 14 липня 2022 року №СЕ-19/124-22/6520-ПЧ не мають жодного відношення до предмету спору, ґрунтуються на порівняльному дослідженні недостатньої кількості вільних зразків, без надання експериментальних зразків.
22.        Крім того, з огляду на наявність об`єктивних сумнівів у достовірності поданих прокурором доказів, необґрунтованим є відхилення судами попередніх інстанцій його клопотання про витребування їх оригіналів.
23.        Зазначає про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо подання позову у цій справі в межах позовної давності. Вважає, що прокурор дізнався про ймовірне порушення права власності відповідної територіальної громади на спірну земельну ділянку ще 21 червня 2017 року при відкритті кримінального провадження № 42017251100000026, а Уманська міська рада  -            28 вересня 2000 року, при вилученні рішення № 452. Більш того, прокурор зазначав, що початком відліку позовної давності є дата надання висновку експерта № 1340/17-23, 794-797/18-23 від 30 серпня 2018 року. З огляду на те, що позовна заява фактично була подана до суду 06 вересня 2021 року, прокурором пропущено позовну давність.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
24.        Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 705/3901/21, витребувано матеріали зазначеної цивільної справи з суду першої інстанції.
25.        19 серпня 2025 року матеріали цивільної справи №705/3901/21 надійшли до Верховного Суду.
26.        Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2025 року справу призначено до судового розгляду колегією з п`яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. 
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
27.        30 липня 2025 року Черкаська обласна прокуратура через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить суд відмовити у її задоволенні.
28.        Відзив обґрунтований посиланням на те, що судами попередніх інстанцій на підставі належних, достатніх та допустимих доказів встановлено, що спірна земельна ділянка у власність ОСОБА_3 у передбаченому законом порядку не передавалася, рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 у частині надання їй у приватну власність земельної ділянки та на підставі якого видано його архівний витяг й здійснено державну реєстрацію права приватної власності, є підробленим. Більш того, ОСОБА_3 у встановленому законом порядку до органів місцевого самоврядування із заявами про отримання земельної ділянки у власність, про отримання архівного витягу рішення № 452 не зверталася, архівний витяг рішення № 452 ОСОБА_3 не отримувала.
29.        Докази, подані після закриття підготовчого судового засідання, були прийняті судом з урахуванням наведених прокурором причин неможливості їх вчасного подання, що не суперечить принципу змагальності цивільного судочинства та рівності сторін. Відмова відповідачу у задоволенні його клопотання про витребування оригіналів документів, які є які є матеріалами кримінального провадження, відкритого за фактом незаконного відчуження понад 100 земельних ділянок, є законною, оскільки зазначене неодмінно призведе до порушення таємниці слідства. Наявні у матеріалах справи копії документів засвідчені прокурором, яка мала доступ до кримінальної справи. Відповідач не був позбавлений права звернутися з відповідною заявою до слідчого про надання дозволу на ознайомлення з відповідним рішенням № 452 та архівною справою № 772.
30.        Вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій щодо подання позову у межах позовної давності, з огляду на те, що про наявність ознак підробки рішення виконавчого комітету Уманської міської ради № 452 прокурору стало відомо 30 серпня 2018 року за результатами проведеної в межах кримінального провадження судової технічної експертизи цього рішення, тобто з відповідного висновку експерта. Водночас, Уманська міська рада набула статусу потерпілої особи у кримінальному провадженні лише 21 квітня 2020 року, після чого змогла ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та дізнатися про порушення свого права. Також про незаконність вибуття з комунальної власності територіальної громади м. Умані спірної земельної ділянки міській раді стало відомо з листа Черкаської обласної прокуратури від 20 серпня 2020 року 
№ 15/1-949вих.21.
31.        Додатково посилається на те, що ціна позову у справі, що переглядається, не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому справа є малозначною, ухвалені судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
32.        07 грудня 2016 року в Управлінні Держгеокадастру в Уманському районі Черкаської області було зареєстровано земельну ділянку кадастровий 
№ 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із категорій земель: землі житлової та громадської забудови. Власність приватна, власник - ОСОБА_3 , розмір земельної ділянки 0,0900 га.
33.        З архівного витягу за вих. № 638/04-12/01 від 04 жовтня 2016 рішення Уманської міської ради № 452, виданого 28 вересня 2000 року «Про приватизацію земельних ділянок, відповідно до підпункту 2 пункту «б» частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», статей 3, 6, 10, 19, 56, 67 Земельного кодексу України, Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» рішення 4-ої сесії Уманської міської ради від 04 вересня 1998 року за № 4.15-4/23, вбачається, що виконком міської ради вирішив: «1. Передати в приватну власність громадянам міста земельні ділянки: … 1.22. ОСОБА_3 , площею 900 кв. м для будівництва житлового будинку та 900 кв. м для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 . … 4. Міському відділу земельних ресурсів внести відповідні зміни в облікові документи землевласників та землекористувачів».
34.        Зазначене рішення підписане першим заступником міського голови 
Віблим В. М. та секретарем міськвиконкому Рюміком В. М. Підставою вказано: ф.1, оп. 2 спр. 772 арк. 200-202.
35.        Архівний витяг містить рукописний текст з підписом про його отримання та виданий на заяву ОСОБА_3 від 23 вересня 2016 року (адреса проживання: АДРЕСА_2 ). Примірник рішення не має будь-яких відтисків печаток Уманської міської ради, а містить лише підписи членів, голови та секретаря міськвиконкому.
36.        Згідно з пунктом 1 примірника рішення виконавчого комітету Уманської міської ради «Про приватизацію земельних ділянок» від 28 вересня 2000 року 
№ 452, на якому наявний відтиск печатки «Загальний відділ» Уманської міської ради, погоджувальні підписи членів міськвиконкому та затверджувальні підписи голови і секретаря міськвиконкому, наявні лише 13 підпунктів та відсутня будь-які відомості щодо передачі земельної ділянки в приватну власність                       ОСОБА_3 .
37.        Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 27 січня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л. М., зареєстрованого в реєстрі за № 309, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий 
№ 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
38.        Згідно з договором дарування земельної ділянки від 01 липня 2020 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий № 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Договір посвідчено приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області            Животовською Н. Г. та зареєстровано того ж дня в реєстрі за № 1793.
39.        Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, сформованого 27 серпня 2021 року за № 272029614, на підставі архівного витягу рішення Уманської міської ради № 452 виданого 28 вересня 2000 року, за ОСОБА_3 , 12 грудня 2016 року зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,09 га кадастровий № 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Об`єкту нерухомого майна присвоєно реєстраційний номер 1118423071108.
40.        З листа ГУНП в Черкаській області від 26 жовтня 2019 року № 10576/24/68 на адресу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області вбачається, що останнім запропоновано надати відомості з приводу безоплатного надання земельних ділянок на території м. Умань та України, в тому числі ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 
№ 42017251100000026 від 21 червня 2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною першої статті 364, частиною другою статті 364, частиною першою статті 366 КК України, по факту незаконного виведення нерухомого майна (земельних ділянок) із комунальної власності Уманської міської ради на користь третіх осіб.
41.        З відповіді ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 19 листопада 
2019 року за № 10-23-0.23-8205/2-19 вбачається, що за інформацією міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відомості стосовно безоплатного надання земельних ділянок, в тому числі ОСОБА_3 , відсутні.
42.        Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, сформованому 26 серпня 2021 року, зареєстровано кримінальне провадження 
№ 12021250000000761 від 23 червня 2021 року та внесені відомості про кримінальні правопорушення, передбачені частиною другою статті 366 та частиною другою статті 364 КК України. 
43.        До матеріалів було додано копію заяви ОСОБА_3 від 23 вересня 
2016 року до архівного відділу про отримання нею архівного витягу рішення 
№ 452 та витягу цього рішення з відміткою про його отримання.
44.        Згідно з висновком судової технічної експертизи документів від 30 серпня 2018 року № 1340/17-23, 794-798/18-23, під час дослідження аркушів рішення                  № 452 отвори, через які прошиті аркуші рішення, мають нерівні краї та їх конфігурація різна. Відтінки паперу 1-го та 3-го аркушів рішення № 452 відрізняються від відтінку паперу 2-го аркушу. Також друкований текст на 1-му та 2-му аркуші рішення № 452 надрукований друкуючим пристроєм з електрофотографічним способом друку, у той час як текст на 3-му аркуші нанесено струменевим способом. Висновком встановлено, що текст на 1-му та 
2-му аркушах рішення № 452 надруковані не одномоментно.
45.        Відповідно до висновку судово-почеркознавчих експертиз від 26 січня 
2022 року, 17 лютого 2022 року, 09 червня 2022 року, 14 липня 2022 року 
№№ СЕ-19/124-22/190-ПЧ, СЕ-19/124-22/1920-ПЧ, СЕ-19/124-22/5299-ПЧ, 
СЕ-19/124-22/6520-ПЧ, при дослідженні напису від імені ОСОБА_3 на копії архівного витягу рішення № 452, виданого 04 жовтня 2016 № 638/04-12/01 року, встановлено, що вказаний напис виконано не ОСОБА_3 , а ОСОБА_4 (висновок № СЕ-19/124-22/190-ПЧ).
46.        При дослідженні підпису від імені ОСОБА_3 на копії архівного витягу рішення № 452, виданого 03 жовтня 2016 року № 629/04-12/01, установлено, що вказаний підпис виконано не ОСОБА_3 (висновок 
№ СЕ-19/124-22/1920-ПЧ).
47.        При дослідженні рукописного тексту ОСОБА_3 у її заяві від 23 вересня 2016 року для надання архівного витягу рішення № 452 з архівної справи, встановлено, що вказана заява виконана не ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 (висновок № СЕ-19/124-22/5299-ПЧ).
48.        При дослідженні рукописного тексту ОСОБА_3 у її заяві від 23 вересня 2016 року щодо надання архівного витягу рішення № 452 з архівної справи, зазначено, що вказана заява виконана не ОСОБА_3 та не ОСОБА_2 (висновок № СЕ-19/124-22/6520-ПЧ).
49.        Відповідно до листів старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області Падалки Б. В. від 28 лютого 2023 року за № 9030/24/68 та                  від 23 березня 2023 року за № 9847/24/68 на адресу керівника Уманської окружної прокуратури направлені матеріали кримінального провадження                            № 12021250000000761 від 23 червня 2021 року з метою використання в претензійно-позовній роботі щодо представництва інтересів держави у цивільному судочинстві.
50.        Згідно з постановою старшого слідчого СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області Падалки Б. В., потерпілим у вказаному кримінальному провадженні було визнано Уманську міську раду та залучено представниками потерпілої сторони та особами, які здійснюватимуть представництво інтересів Уманської міської ради Гришака А. М. та головного спеціаліста юридичного відділу виконавчого комітету Уманської міської ради Щербака Н. Л., якою є Уманська міська рада. Вказаним представникам роз`яснено права та надано розпорядження вручити пам`ятку про процесуальні права. 
51.        З листа Черкаської обласної прокуратури від 20 серпня 2021 року за 
№ 15/1-949вих.21, направленого на адресу Уманської міської ради, вбачається, що раду повідомлено про те, що під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 366, частиною другою статті 364 
КК України, встановлено незаконність вибуття землі із комунальної власності 
м. Умань, в тому числі спірної земельної ділянки кадастровий 
№ 7124387500:03:000:1479 площею 0,09 га, яка розташована за адресою: 
АДРЕСА_1 . Прокурор у вказаному листі просив у найкоротший термін, в межах строку позовної давності, повідомити Черкаську обласну прокуратуру чи вживались, у тому числі у судовому порядку, Уманською міською радою заходи з метою державних інтересів та усунення порушень та чи планується вжиття таких заходів у майбутньому.
52.        Згідно з відповіддю Уманського міського голови на вищевказаний лист                від 20 серпня 2021 року № 15/1-949вих21, заступника керівника Черкаської обласної прокуратури Чустрака Д. В. повідомлено, що позовних заяв про скасування державного акту на право власності на земельні ділянки, зазначені у листі, та витребування їх з чужого незаконного володіння подано не було.
Позиція Верховного Суду
53.        Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
54.        Відповідно до пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
55.        Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
56.        Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
57.        Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
58.        Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
59.        Земля є унікальним обмеженим природним ресурсом. Земля є базисним ресурсом, на якому будується добробут суспільства. 
60.        Отже, розподіл землі є особливо чутливим до принципів справедливості, розумності і добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).
61.        Верховний Суд зазначає, що на будь-якому етапі надання земельної ділянки у власність чи користування сторони повинні діяти правомірно, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.
62.        Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, дарування та безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (пункти а, б частини першої статті 81 ЗК України, 2001 року).
63.        Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
64.        Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
65.        Відповідно до частини четвертої статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
66.        Спірні правовідносини стосуються законності набуття права приватної власності на земельну ділянку площею 0,09 га, кадастровий 
№ 7124387500:03:000:1479, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
67.        Встановивши, що право приватної власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано 12 грудня 2016 року, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про застосування до спірних правовідносин положень                   ЗК України та ЦК України, які були чинними на момент оформлення переходу земельної ділянки з комунальної у приватну власність.
68.        Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
69.        Згідно з положеннями статті 118 ЗК України, у редакції, яка була чинною на час вибуття спірної земельної ділянки із комунальної власності, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
70.        Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
71.        Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною;                               г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
72.        Звертаючись у вересні 2021 року до суду з позовом у справі, що переглядається в касаційному порядку, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури, який діяв в інтересах держави в особі Уманської міської ради, просив суд витребувати у ОСОБА_1 на користь Уманської міської ради спірну земельну ділянку.
73.        Відповідно до частин першої, третьої статті 388 ЦПК України, у редакції, яка була чинною на час звернення прокурора до суду, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
74.        Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
75.        Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86),                           від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22 січня 
2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22 червня 2021 року у справі 
№ 200/606/18 (пункт 74), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).
76.        Для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 86)). Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 11 лютого 
2020 року у справі № 922/614/19.
77.        Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі              № 183/1617/16-ц.
78.        Встановивши, що спірна земельна ділянка була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 на підставі підробленого архівного витягу з рішення органу місцевого самоврядування «Про приватизацію земельних ділянок» № 452 від 28 вересня 2000 року, а сама ОСОБА_3 ,             1931 року народження, до Уманської міської ради з письмовою заявою про отримання у власність спірної земельної ділянки не зверталася, рішення                             за № 452 від 28 вересня 2000 року про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 виконавчим комітетом міськради не приймалося, суди попередніх інстанцій дійшли достатнім чином обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для захисту права власності територіальної громади та витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння відповідача.
79.        Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів не спростовують. Значною мірою касаційна скарга обґрунтована посиланням на неналежність та недопустимість поданих прокурором доказів на підтвердження незаконності вибуття спірної земельної ділянки з комунальної власності. 
80.        Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
81.             Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
82.        Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
83.        Колегія суддів зауважує, що як суд першої, так і суд апеляційної інстанції, надали належну правову оцінку поданим у справі доказам, врахували необхідність їх оцінки у сукупності, повно встановили фактичні обставини справи та дійшли мотивованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
84.        Подані прокурором докази після закриття підготовчого провадження були долучені до матеріалів справи з урахуванням наведених останнім поважних причин їх неподання, що відповідає положенням частини п`ятої, восьмої                  статті 83 ЦПК України. Подані прокурором після закриття підготовчого провадження докази, які знаходились у матеріалах кримінальної справи за фактом незаконного відчуження на підставі підроблених офіційних документів земель комунальної власності Уманської територіальної громади, були здобуті ним лише після отримання відповідного дозволу слідчого на розголошення відомостей досудового розслідування в порядку частини першої статті 222 Кримінального процесуального кодексу України. 
85.        Відповідач не був позбавлений права на ознайомлення із зазначеними доказами та подання доказів на спростування обставин, які цими доказами підтверджуються.
86.        Клопотання ОСОБА_1 про витребування оригіналів таких доказів, з огляду на те, що досудове розслідування кримінального провадження тривало на час розгляду справи в суді першої інстанції, було обґрунтовано відхилено судом. Колегія суддів звертає увагу, що матеріали кримінального провадження були надані прокуратурі слідчим СУ ГУ Національної поліції в Черкаській області в офіційному порядку, а долучені до матеріалів справи їх копії засвідчені печаткою та підписом посадових осіб органу прокуратури.
87.        Щодо наданих прокурором висновків експертів за результатами проведення експертиз в рамках кримінального провадження, то Верховний Суд вважає, що вони є належними доказами, стосуються обставин, що входять до предмету доказування в межах цієї цивільної справи. До того ж, з тексту зазначених висновків слідує, що експерти бути обізнані про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, що відповідає вимогам статті 4 Закону України «Про судову експертизу». Крім того, чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо можливості використання під час розгляду справи доказів, отриманих в межах інших проваджень.
88.        Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 302/422/21, від 27 червня 2024 року у справі № 2-4125/11.
89.        Правомірність використання в якості доказів (одного з доказів) при розгляді іншої справи виконаних у кримінальному провадженні висновків експертиз також підтверджено Верховним Судом у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 678/364/15, від 05 лютого 2020 року у справі                                           № 461/3675/17, від 10 березня 2020 року у справі № 9901/740/18.
90.        В контексті доводів касаційної скарги про непропорційність втручання у право власності відповідача, колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_1 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі договору дарування, тобто безоплатно.
91.        Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем, та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду                від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19).
92.        З огляду на встановлені обставини незаконності (відсутності будь-якої ініціативи) безоплатної передачі спірної земельної ділянки з комунальної власності, а також її неодноразове відчуження на підставі безоплатних цивільно-правових договорів, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій, що витребування спірної земельної ділянки з володіння відповідача не порушує принцип пропорційності втручання у право останнього, сприятиме забезпеченню справедливого балансу між приватними й суспільними інтересами, є необхідним для захисту порушеного права власності територіальної громади, утвердження в країні суспільного правопорядку, недопустимості незаконного переходу права власності на землю, що є пропорційним таким цілям та не свідчить про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції з прав людини та основоположних свобод.
93.        В частині доводів касаційної скарги про пропуск прокурором позовної давності при звернення до суду з позовом у справі, що переглядається в касаційному порядку, колегія суддів зауважує наступне.
94.        Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).
95.        На віндикаційні позови держави в особі органів державної влади поширюється загальна позовна давність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (пункти 39, 60), 
від 07 листопада 2018 року у справах № 488/5027/14-ц (пункт 103) і 
№ 372/1036/15-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 65)).
96.        Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки                (стаття 257 ЦК України).
97.        Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
98.        Верховний Суд неодноразово підкреслював, що якщо у передбачених законом випадках у разі порушення або загрози порушення інтересів держави з позовом до суду звертається прокурор від імені органу, уповноваженого державою здійснювати захист цих інтересів у спірних правовідносинах, то за загальним правилом позовну давність слід обчислювати з дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися орган, уповноважений державою здійснювати такий захист (близький за змістом висновок сформульований, зокрема, у постанові Верховного Суду України 
від 12 квітня 2017 року у справі № 6-1852цс16, а також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справах № 369/6892/15-ц і 
№ 469/1203/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц, від 18 січня 2023 року у справі № 488/2807/17).
99.        Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
100.     Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.
101.     Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.
102.     Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.
103.     Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.
104.     Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 зазначила, що оскільки право власності територіальної громади на спірну земельну ділянку було порушено в момент її вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи, то початок перебігу позовної давності для позову, поданого на захист цього порушеного права, пов`язується з моментом, коли міська рада довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила, а саме про факт вибуття з комунальної власності у володіння іншої особи.
105.     З огляду на те, що спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності на підставі підробленого архівного витягу з рішення виконкому міської ради, за відсутності звернення ОСОБА_3 та відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у приватну власність, водночас Уманська міська рада набула статусу потерпілої особи у кримінальному провадженні лише 21 квітня 2020 року, після чого мала можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та дізнатися про порушене своє право, є підстави для того, щоб погодитися з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для застосування наслідків спливу позовної давності до поданого у вересні 2021 року прокурором в інтересах держави в особі Уманської міської ради позову.
106.     Колегія суддів зауважує, що прокурор виконує субсидіарну роль, звертаючись до суду з позовом в інтересах органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. 
107.     Суди попередніх інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин, нормами права, яка підлягають застосуванню, встановили фактичні обставини справи, які необхідні для правильного вирішення спору, надали належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності.
108.     Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.
109.     Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц). 
110.     Висновки суду першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин та наданої правової оцінки доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.
111.     Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
112.     Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
113.     З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Усатюк О. В., які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених            статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Керуючись статтями 402, 403, 409, 410, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
ПОСТАНОВИВ:
1.           Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Усатюк Ольга Василівна, залишити без задоволення.
2.           Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 січня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 11 червня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                      Є. В. Синельников
 
Судді:                                                                                       Д. Д. Луспеник
 
                                                                                                О. М. Осіян
 
  Н. Ю. Сакара
 
  В. В. Шипович