ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року
м. Хмельницький

Справа № 686/24893/24
Провадження № 22-ц/820/1735/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Грох Л.М., Янчук Т.О.,
       секретар        судового засідання        Шевчук Ю.Г.,
       з участю        представниці позивачів         ОСОБА_1 ,
               відповідачки         ОСОБА_2 ,
               представників відповідачів         ОСОБА_3 ,
                       Залуцького В.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовом  ОСОБА_4 , яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності за апеляційними скаргами  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року,  ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом в інтересах малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні та визнання права власності.
ОСОБА_4 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік і батько малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , внаслідок чого відкрилася спадщина на автомобіль LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 (далі – автомобіль LAND ROVER), та автомобіль MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 (далі – автомобіль MERCEDES-BENZ).
На підставі свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 21 червня 2024 року малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 є власниками по 11/24 частки автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ кожний. Решта 1/12 частки цих автомобілів була виділена матері ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , як обов`язкова частка у спадщині.
Після смерті баби ОСОБА_10 малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 успадкували за правом представлення по 1/20 частки від 1/12 частки автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ, які належали за законом їх батькові ОСОБА_9 , якби він був живий на час відкриття спадщини, та по 1/10 частки від 1/12 частки цих автомобілів, від яких відмовилася дочка спадкодавця ОСОБА_11 на їх користь. У свою чергу ОСОБА_6 успадкував після смерті матері ОСОБА_10 3/5 частки від 1/12 частки автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ, а ОСОБА_8 і ОСОБА_2 успадкували після смерті баби ОСОБА_10 по 1/20 частки від 1/12 частки цих автомобілів.
Таким чином, автомобіль LAND ROVER та автомобіль MERCEDES-BENZ належать сторонам на праві спільної часткової власності, зокрема: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 – по 1177/2500 частки (по 47,08%), ОСОБА_6 – 1/20 частки (5%), ОСОБА_8 і ОСОБА_2 – по 21/5000 частки (по 0,42%). У загальній власності відповідачів перебуває 73/1250 частки цих автомобілів.
Частки відповідачів в автомобілях є незначними та не можуть бути виділені в натурі, автомобілі є річчю неподільною, а спільне володіння та користування ними сторонами є неможливим. Водночас припинення права власності  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на автомобілі не завдасть їм істотної шкоди. Згідно з висновками експерта ринкова вартість автомобіля LAND ROVER становить 120 048 грн, а автомобіля MERCEDES-BENZ – 617 867 грн. У зв`язку цим, відповідачам має бути виплачена грошова компенсація за припинення права на частку у спільному майні в розмірі: ОСОБА_6 – 36 895 грн 75 коп. (6002,40+30893,35), ОСОБА_8 і ОСОБА_2 – по 3 099 грн 24 коп. (504,20+2595,04) кожному.
За таких обставин ОСОБА_4 просила суд:
припинити право власності ОСОБА_6 на 1/20 частки в автомобілі LAND ROVER та в автомобілі MERCEDES-BENZ, виплативши йому 36 895 грн 75 коп. внесених на депозитний рахунок суду;
припинити право власності ОСОБА_8 на 21/5000 частки в автомобілі LAND ROVER та в автомобілі MERCEDES-BENZ, виплативши йому 3 099 грн 24 коп. внесених на депозитний рахунок суду;
припинити право власності ОСОБА_2 на 21/5000 частки в автомобілі LAND ROVER та в автомобілі MERCEDES-BENZ, виплативши їй 3 099 грн 24 коп. внесених на депозитний рахунок суду;
визнати за ОСОБА_5 право власності на 73/2500 частки в автомобілі LAND ROVER та в автомобілі MERCEDES-BENZ;
визнати за ОСОБА_6 право власності на 73/2500 частки в автомобілі LAND ROVER та в автомобілі MERCEDES-BENZ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року позов задоволено.
Припинено право власності ОСОБА_6 на 1/20 частки в автомобілях марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , з виплатою йому 36 895 грн 75 коп. внесених на депозитний рахунок суду.
Припинено право власності ОСОБА_8 на 21/5000 частки в автомобілях марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , з виплатою йому 3 099 грн 24 коп. внесених на депозитний рахунок суду.
Припинено право власності ОСОБА_2 на 21/5000 частки в автомобілях марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , з виплатою їй 3 099 грн 24 коп. внесених на депозитний рахунок суду.
Визнано за ОСОБА_5 право власності на 73/2500 частки в автомобілях марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та марки MERCEDES-BENZ, модель S 63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .
Визнано за ОСОБА_6 право власності на 73/2500 частки в автомобілях марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та марки MERCEDES-BENZ, модель S 63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .
Стягнуто рівними частинами з ОСОБА_8 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. та витрати на експертизу у розмірі 13 631 грн 10 коп.
Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року стягнуто з ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі по 1 000 грн з кожного.
Суд керувався тим, що автомобілі належать сторонам на праві спільної часткової власності, зокрема: ОСОБА_5 і ОСОБА_6 – по 1177/2500 частки (по 47,08%), ОСОБА_6 – 1/20 частки (5%), ОСОБА_8 і ОСОБА_2 – по 21/5000 частки (по 0,42%). Оскільки частки  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 в автомобілях є незначними та не можуть бути виділені в натурі, автомобілі є річчю неподільною, а спільне володіння та користування ними сторонами є неможливим, то слід припинити право відповідачів на частки у спільному майні з виплатою їм відповідної грошової компенсації та визнати право власності малолітніх  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на ці частки. Припинення права власності  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на автомобілі не завдасть їм істотної шкоди. Розмір присудженої відповідачам грошової компенсації слід визначити згідно з висновками експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України №ЕД-19/123-24/7174-АВ і №ЕД-19/123-24/7175-АВ від 26 червня 2024 року про ринкову вартість автомобілів. Витрати зі сплати судового збору та витрати на проведення експертизи підлягають стягненню лише з  ОСОБА_8 та ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_6 як особа з інвалідністю ІІ групи звільнений від сплати судового збору.
Ухвалюючи додаткове рішення, суд виходив з того, що у зв`язку з розглядом справи ОСОБА_4 як законний представник малолітніх  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 понесла обґрунтовані витрати з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 34 000 грн. Водночас з відповідачів на користь ОСОБА_4 слід присудити ці витрати з урахуванням принципів реальності та співмірності в сумі по 1 000 грн з кожного.

Короткий зміст і узагальнені доводи апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати основне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність цих обставин, які суд визнав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що право власності ОСОБА_6 на частки в автомобілях не було зареєстровано в установленому порядку та не могло бути припинено на вимогу позивачів, а сторони не позбавлені права на спільне володіння та користування автомобілями. Оскільки ОСОБА_4 не довела порушення права власності малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на автомобілі, а ОСОБА_6 не порушував це право позивачів, то відсутній предмет спору. Суд першої інстанції не з`ясував усі обставини справи, не врахував чинні норми закону, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Також суд неправильно визначив ринкову вартість автомобілів, що призвело до заниження розміру присудженої відповідачам грошової компенсації.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати основне рішення суду в частині вимог до нього та закрити провадження у справі посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_4 не довела порушення права власності малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на автомобілі з боку ОСОБА_8 , а тому справа підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати основне та додаткове рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким припинити її право власності на 1/240 частки в автомобілях і повернути позивачу 3 099 грн 24 коп. внесених на депозитний рахунок коштів, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що після смерті ОСОБА_9 автомобілі успадкували його малолітні діти ОСОБА_5 , ОСОБА_6 як спадкоємці за заповітом і його матір ОСОБА_10 як спадкоємець обов`язкової частки у спадщині. Після смерті ОСОБА_10 частку в автомобілях успадкували відповідачі, зокрема: ОСОБА_6 набув 3/5 частки від 1/12 частки матері ОСОБА_10 , а ОСОБА_8 і ОСОБА_2 набули по 1/20 від 1/12 частки баби ОСОБА_10 . Отже ОСОБА_2 є власником 1/240 частки в автомобілях, а не 21/5000 частки, як це зазначено у рішенні. ОСОБА_2 не заперечувала проти припинення свого права на незначну частку в автомобілях, але спір мав бути вирішений щодо поділу всього спадкового майна ОСОБА_9 . Відтак право малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у спірних правовідносинах не порушено, а ОСОБА_4 як законний представник останніх обрала неефективний спосіб захисту цивільного права. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про обґрунтованість позову. Також суд не дотримався принципу пропорційності розподілу судових витрат і порядку ухвалення додаткового рішення.
ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у межах строку на апеляційне оскарження (до 25 червня 2025 року).
7 липня 2025 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в новій редакції, в якій були зазначені інші доводи та вимоги.
Відповідно до частини першої статті 364 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Оскільки доповнення та зміни до апеляційної скарги подані ОСОБА_2 після закінчення строку на апеляційне оскарження, то ці доповнення та зміни не прийняті до розгляду та повернуті відповідачці.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзивах на апеляційні скарги ОСОБА_4 просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, вказавши на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду не відповідає.
Заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково.
Суд першої інстанції встановив обставини справи повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено ним неправильно. Крім того, суд неправильно застосував норми статті 141 ЦПК України.
У зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права оскаржувані основне та додаткове рішення суду в частині розміру часток ОСОБА_8 і ОСОБА_2 у спільному майні, розміру часток ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у праві власності на майно, а також розподілу судових витрат підлягають зміні.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_10 є матір`ю, ОСОБА_8 і ОСОБА_2 є дітьми, ОСОБА_6 є братом ОСОБА_9 .
З 27 грудня 2018 року ОСОБА_9 і ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилися двоє дітей – син ОСОБА_5 і син ОСОБА_6 .
23 березня 2021 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Палінчак Т.В. (зареєстровано в реєстрі за №916), яким усе своє майно заповів малолітнім ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на автомобіль LAND ROVER та автомобіль MERCEDES-BENZ.
21 червня 2024 року приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Лавришина А.О. видала спадкоємцям ОСОБА_9 – ОСОБА_5 і ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за заповітом (зареєстровані в реєстрі за №1681 і №1682) – на 11/24 частки автомобіля LAND ROVER і автомобіля MERCEDES-BENZ кожному.
Інші 1/12 частки цих автомобілів набула ОСОБА_10 як на обов`язкову частку у спадщині після смерті сина ОСОБА_9 .
ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина на 1/12 частки автомобіля LAND ROVER і автомобіля MERCEDES-BENZ.
У 2024 році приватний нотаріус Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Якимчук І.П. видала спадкоємцям ОСОБА_10 свідоцтва про право на спадщину за законом – на частки в автомобілі LAND ROVER і автомобілі MERCEDES-BENZ, а саме: 28 червня 2024 року – ОСОБА_6 на 3/5 від 1/12 частки автомобілів, у тому числі по 1/5 частки, від яких відмовились ОСОБА_12 і ОСОБА_13 (зареєстровано в реєстрі за №1052); 28 червня 2024 року – ОСОБА_8 на 1/20 частки від 1/12 частки автомобілів, які належали за законом його батькові ОСОБА_9 , якби він був живий на час відкриття спадщини (зареєстровано в реєстрі за №1054); 30 серпня 2024 року – ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на 1/20 частки від 1/12 частки автомобілів, які належали за законом їх батькові ОСОБА_9 , якби він був живий на час відкриття спадщини, кожному (зареєстровані в реєстрі за №1379 і №1380); 30 серпня 2024 року – ОСОБА_5 і ОСОБА_6 – на 1/10 частки від 1/12 частки автомобілів, від яких відмовилася дочка спадкодавця ОСОБА_11 на їх користь, кожному.
ОСОБА_2 як спадкоємець баби ОСОБА_10 не отримала у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на залишені їй 1/20 частки від 1/12 частки автомобілів.
Згідно з висновком експерта №ЕД-19/123-24/7174-АВ від 26 червня 2024 року (т. 1 а.с. 26-43) ринкова вартість автомобіля MERCEDES-BENZ становить 617 867 грн.
Згідно з висновком експерта №ЕД-19/123-24/7175-АВ від 24 червня 2024 року (т. 1 а.с. 44-59) ринкова вартість автомобіля марки LAND ROVER становить 120 048 грн.
12 вересня 2024 року ОСОБА_4 внесла на депозитний рахунок суду 43 095 грн вартості належних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 часток в автомобілях.

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

а) щодо вирішення спору по суті заявлених вимог

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу кореспондуються з нормами статей 317, 319, 321 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), згідно з якими власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Із положень частини першої статті 356 ЦК України слідує, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Як передбачено статтею 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі (пункт 1); річ є неподільною (пункт 2); спільне володіння і користування майном є неможливим (пункт 3); таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (пункт 4). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності включає право володіння, користування та розпоряджання майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.
Майно, що перебуває у власності двох або більше осіб, із визначенням часток кожного співвласника, належить їм на праві спільної часткової власності.
Законом визначені підстави та порядок припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Так, коли частка є незначною і не може бути виділена в натурі або річ є неподільною, або коли спільне володіння і користування майном є неможливим, право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. При цьому обов`язковою умовою постановлення судом рішення про припинення права особи на частку у спільному майні є попереднє внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості цієї частки.
За змістом статті 365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї норми випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 січня 2012 року (справа № 6-81цс11) і постанові від 15 травня 2013 року (справа № 6-37цс13), що була неодноразово підтримана Верховним Судом.
У постанові від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц).
Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 квітня 2023 року у справі №199/291/21 вартість майна, що підлягає поділу, визначається виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про те, що автомобіль LAND ROVER та автомобіль MERCEDES-BENZ належать сторонам на праві спільної часткової власності. Таке право ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 набули в порядку спадкування.
Спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі №463/6829/21-ц). Тому неотримання ОСОБА_2 у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та нездійснення ОСОБА_6 у сервісному центрі МВС реєстрації транспортного засобу не спростовують їх право власності на спірні автомобілі.
Водночас суд першої інстанції неправильно обчислив розміри часток малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також ОСОБА_8 і ОСОБА_2 у спільному майні. Враховуючи видані нотаріусами свідоцтва про право на спадщину розмір часток сторін у праві спільної часткової власності на кожний із автомобілів становить:
ОСОБА_5 – 113/240 ((1/2?11/12)+(1/20?1/12)+(1/10?1/12);
ОСОБА_6 – 113/240 ((1/2?11/12)+(1/20?1/12)+(1/10?1/12);
ОСОБА_8 – 1/240 (1/20?1/12);
ОСОБА_2 – 1/240 (1/20?1/12);
ОСОБА_6 – 1/20 (3/5?1/12).
Зібрані докази вказують на те, що частки  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 є незначними та не можуть бути виділені в натурі, автомобілі є річчю неподільною (рухоме майно), спільне володіння та користування ними сторонами є неможливим, а припинення права власності  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на автомобілі не завдасть їм істотної шкоди.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про припинення права ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 на частки у спільному майні з виплатою їм відповідної грошової компенсації та визнання права власності малолітніх  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на ці частки.
З огляду на вищенаведений розрахунок часток у праві спільної власності, за малолітніми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 слід визнати право власності на 7/240 частки кожного з автомобілів.
Доводи апеляційних скарг про відсутність підстав для припинення права на частки в автомобілях не відповідають фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Ринкова вартість автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ визначена висновками експерта Хмельницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Міністерства внутрішніх справ України від 26 червня 2024 року (т. 1 а.с. 26-59) відповідно у розмірі 120 048 грн і 617 867 грн.
Матеріали справи не містять даних про те, що вказані висновки є неповними або неправильними, а тому суд першої інстанції правомірно використав їх при визначенні розміру присудженої ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 грошової компенсації.
Водночас суд обґрунтовано не взяв до уваги висновки експерта ОСОБА_14 від 24 жовтня 2024 року (т. 1 а.с. 130-164) про середню ринкову вартість автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ, оскільки ці висновки складені експертом без фактичного огляду транспортних засобів.
Посилання ОСОБА_15 на неправильність визначеної судом ринкової вартості спірних автомобілів є необґрунтованими.
З урахуванням ринкової вартості автомобілів, вартість часток відповідачів у спільному майні склала:
ОСОБА_6 – 36 895 грн 75 коп. ((120048:20)+(617867:20));
ОСОБА_16 – 3 074 грн 65 коп. ((120048:240)+(617867:240));
ОСОБА_17 – 3 074 грн 65 коп. ((120048:240)+(617867:240)).
Отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд першої інстанції правомірно присудив відповідачам грошову компенсацію замість їх частки у праві спільної власності в розмірі: ОСОБА_6 – 36 895 грн 75 коп., ОСОБА_8 і ОСОБА_2 – по 3 099 грн 24 коп. кожному.
Однією з підстав закриття провадження цивільної справи є відсутність предмету спору, тобто об`єкту спірного правовідношення, з приводу якого виник спір (пункт другий частини першої статті 255 ЦПК України). Під предметом спору розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти рішення.
За відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань, суд зобов`язаний закрити провадження у справі незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судом та учасниками судового процесу під час розгляду справи. При цьому, закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе також у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №13/51-04).
Між сторонами існує спір (залишилося невирішеним питання) щодо майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні.
Доводи  ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 про відсутність предмету спору і недоведеність порушення права малолітніх  ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на спірні автомобілі є безпідставними.
Обраний ОСОБА_4 спосіб захисту порушеного права малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 відповідає нормам статей 16, 365 ЦК України. Твердження ОСОБА_2 про неправильність обраного позивачами способу захисту не заслуговують на увагу.

б) щодо вирішення питання про розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи (пункти 1, 2 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VІ «Про судовий збір» (далі – Закон №3674-VІ).
Статтею 1 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом частини першої статті 3 Закону №3674-VI судовий збір справляється, зокрема, за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
В силу підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом (частина сьома статті 6 Закону №3674-VI).
Із положень пункту 9 частини першої статті 5 Закону №3674-VI слідує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І т ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Згідно з частинами першою, другою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Із положень статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Статтею 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову – на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових втрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що судовий збір, витрати на проведення експертизи та витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Законом №3674-VI визначені ставки судового збору, зокрема за подання фізичною особою позову майнового характеру судовий збір сплачується за ставкою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову (загальної суми, що стягується) та сплачується кожним із позивачів пропорційно долі у заявлених вимогах окремим платіжним документом.
Витрати сторін на проведення експертизи встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір цих витрат має бути співмірним зі складністю виконаної експертом роботи, її обсягом та часом, витраченим експертом на виконання робіт.
До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на проведення експертизи та на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат.
За загальним правилом стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві – пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо обидві сторони звільненні від сплати судових витрат, вони відносяться на рахунок держави.
ОСОБА_4 подала в інтересах малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 позов майнового характеру з ціною 43 094 грн 23 коп.
При цьому ОСОБА_4 просила припинити право ОСОБА_6 на частку в майні вартістю 36 895 грн 75 коп., що становить 85,6% від загальної суми вимог (36895,75?100:43094,23), і припинити право ОСОБА_8 і ОСОБА_2 на частку в майні вартістю 3 099 грн 24 коп. кожного, що становить по 7,2% від загальної суми вимог (3099,24?100:43094,23).
ОСОБА_4 сплатила судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 2 422 грн 40 коп., понесла витрати на проведення експертизи у розмірі 13 631 грн 10 коп. і має понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 000 грн, які з урахуванням принципу реальності та співмірності суд першої інстанції зменшив до 3 000 грн.
Сторони не оспорюють визначений судом першої інстанції розмір судових витрат ОСОБА_4 , у зв`язку з цим апеляційний суд не знаходить підстав для його перегляду.
При цьому ОСОБА_4 подала докази про витрати на професійну правничу допомогу з дотриманням строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України 
Твердження ОСОБА_2 про порушення судом першої інстанції порядку ухвалення додаткового рішення не відповідають фактичним обставинам справи.
Оскільки позов ОСОБА_4 в інтересах малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задоволено, то суд першої інстанції правомірно поклав судові витрати ОСОБА_4 на відповідачів і врахував пільги ОСОБА_6 зі сплати судового збору як особи з інвалідністю ІІ групи.
Водночас суд першої інстанції помилково здійснив розподіл судових витрат без врахування пропорційності розміру задоволених вимог щодо кожного з відповідачів та безпідставно звільнив ОСОБА_6 від сплати витрат на проведення експертизи.
У зв`язку з цим, як основне, так і додаткове рішення суду першої інстанції, в частині розподілу судових витрат підлягають зміні.
Отже при вирішенні спору в суді першої інстанції на користь ОСОБА_4 слід присудити судові витрати:
з ОСОБА_6 – 11 668 грн 22 коп. витрат на проведення експертизи (13631,10?85,6%), 2 568 грн витрат на професійну правничу допомогу (3000,00?85,6%), а всього – 14 236 грн 22 коп. (11668,22+2568,00);
з ОСОБА_8 – 174 грн 41 коп. витрат зі сплати судового збору (2422,40?7,2%), 981 грн 44 коп. витрат на проведення експертизи (13631,10?7,2%), 216 грн витрат на професійну правничу допомогу (3000,00?7,2%), а всього – 1 371 грн 85 коп. (174,41+981,44+216,00);
з ОСОБА_2 – 174 грн 41 коп. витрат зі сплати судового збору (2422,40?7,2%), 981 грн 44 коп. витрат на проведення експертизи (13631,10?7,2%), 216 грн витрат на професійну правничу допомогу (3000,00?7,2%), а всього – 1 371 грн 85 коп. (174,41+981,44+216,00).
Водночас, оскільки ОСОБА_6 є особою з інвалідністю ІІ групи (т. 2 а.с. 121), у зв`язку з чим він користується пільгами щодо сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то обґрунтовано сплачений ОСОБА_4 судовий збір за подання позову у розмірі 2 073 грн 58 коп. (2422,40?85,6%) має бути відшкодований їй за рахунок держави.

3.Висновки суду апеляційної інстанції

При вирішенні спору суд першої інстанції зробив неправильні висновки з установлених обставин та допустив порушення норм процесуального права, а тому ухвалене рішення в частині розміру часток ОСОБА_8 і ОСОБА_2 у спільному майні, розміру часток ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у праві власності на майно, а також розподілу судових витрат підлягає зміні.
Слід припинити право власності ОСОБА_8 і ОСОБА_2 на 1/240 частки автомобіля LAND ROVER та автомобіля MERCEDES-BENZ кожного та визнати право малолітніх ОСОБА_5 і ОСОБА_6 на 7/240 частки цих автомобілів кожного.
Водночас має бути змінений розподіл судових витрат між сторонами.

Керуючись статтями 141, 374, 376, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційні скарги  ОСОБА_7 ,  ОСОБА_8  на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 травня 2025 року та додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року в частині розміру часток ОСОБА_8 та ОСОБА_2 у спільному майні, розміру часток ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у праві власності на майно, а також розподілу судових витрат між сторонами змінити.
Припинити право власності ОСОБА_8 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 ) на 1/240 частки в автомобілі марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та в автомобілі марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , з виплатою йому 3 099 гривень 24 копійок внесених на депозитний рахунок суду коштів.
Припинити право власності ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 ) на 1/240 частки в автомобілі марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та в автомобілі марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , з виплатою їй 3 099 гривень 24 копійок внесених на депозитний рахунок суду коштів.
Визнати право власності ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_7 ) на 7/240 частки в автомобілі марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та в автомобілі марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .
Визнати право власності ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_8 ) на 7/240 частки в автомобілі марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, чорного кольору, 2004 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , та в автомобілі марки MERCEDES-BENZ, модель S63 AMG, чорного кольору, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .
Стягнути з  ОСОБА_7  (місце проживання –  АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_9 ) на користь  ОСОБА_4  (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_10 ) 14 236 гривень 22 копійки судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_8  (місце проживання –  АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_5 ) на користь  ОСОБА_4  (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_10 ) 1 371 гривню 85 копійок судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_2 (місце проживання –  АДРЕСА_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_6 ) на користь  ОСОБА_4  (місце проживання – АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_10 ) 1 371 гривню 85 копійок судових витрат.
Відшкодувати з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_10 ) 2 073 гривні 58 копійок судового збору за подання позовної заяви.
В решті основне та додаткове рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2025 року.

Судді:        О.І. Ярмолюк

       Л.М. Грох

       Т.О. Янчук

Головуючий у першій інстанції – Стефанишин С.Л.         
Доповідач – Ярмолюк О.І.                                                        Категорія 2