ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8541/25 Справа № 0438/2875/2012 	  	Суддя у 1-й інстанції - Щербина Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,
суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,
за участі секретаря судового засідання – Кругман А.М.,

Учасники справи:
стягувач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк»,
боржник:  ОСОБА_1 ,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021року, головуючий у суді першої інстанції Щербина Н.О., –
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У вересні 2021року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося в суд з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Заява обґрунтовувалась тим, що заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2012року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6602678 від 17 липня 2008року в розмірі 7 555,07доларів США та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 603,87грн.
17 грудня 2012року на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист.
Заявник зазначав, що виконавчий лист неодноразово направлявся на виконання, а у 2016 році було відкрито виконавче провадження № 50038374 з примусового виконання виконавчого листа, та лише 22 грудня 2020року стягувач отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2016року, яке було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
09 вересня 2021року виконавчий лист було повернуто стягувачу з підстав пропуску строку для пред`явлення його до виконання, однак заявник вважав, що пропустив такий строк з поважних причин, оскільки отримав виконавчий лист лише у 2020році.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021року заяву АТ «ПУМБ» задоволено. Поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 17 грудня 2012року Солонянським районним судом Дніпропетровської області у справі № 0438/2875/2012 за позовом ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6602678 від 17 липня 2008 року.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву, виходив з того, що заявником доведено належними та допустимим доказами обставини, які давали підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
10 липня 2025року  ОСОБА_1 подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування ухвали та відмову у задоволенні заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду на думку заявника полягає у тому, що суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 липня 2025року витребувано з Солонянського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу, та 25 липня 2025року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 липня 2025року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021року.
15 вересня 2025року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 16?? год 23 вересня 2025року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
Заочним рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2012року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором № 6602678 від 17 липня 2008року в розмірі 7 555,07 доларів США /а.с.38а-38б/.
На виконання рішення суду 17 грудня 2012року було видано виконавчий лист № 0438/2875/2012 зі строком пред`явлення до виконання – до 14 грудня 2013року /а.с.5/.
26 липня 2021року згідно повідомлення Солонянського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, виконавчий лист № 0438/2875/2012 був повернутий стягувачу через пропущення встановленого строку пред`явлення до виконання /а.с.26/.
Також встановлено, що виконавчий лист № 0438/2875/2012 було отримано стягувачем 22 грудня 2020року разом з постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 26 серпня 2016року, а виконавче провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» /а.с.13-14/.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
При задоволенні заяви суд першої інстанції вирішального значення надав тій обставині, що заявник з поважних причин пропустив строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи та судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми матеріального та процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, –ухвала суду є виконавчими документами.
На час видачі виконавчого листа у справі № 0438/2875/2012діяв Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999року № 606-XIV, у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
05 жовтня 2016року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016року (далі –Закон № 1404-VIII), згідно пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред’являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню –з наступного дня після його прийняття. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (частини перша, друга, пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону № 1404-VIII).
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника – з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Тлумачення частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження».
Встановивши, що АТ «ПУМБ» отримало постанову про повернення виконавчого листа від 26 серпня 2016року лише 22 грудня 2020року /а.с.13/ та 16 липня 2021року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, направило його до Солонянського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) разом з заявою про примусове виконання рішення суду /а.с.23, 24/, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що заявником доведено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання минув, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.
Апеляційний суд встановив, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду.
Решта доводів, приведених в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності, що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб позивач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2021року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 вересня 2025року.

Судді: