ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" жовтня 2025 р.                        Справа№ 910/16315/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Гаврилюка  О.М. 
          Коротун О.М. 
 
за участю секретаря судового засідання : Гончаренка О.С.
за участю представників сторін
від позивача: Біліменко А.О.
від відповідача: Подобєд О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»
на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025, повний текст якого складений 23.04.2025, 
у справі № 910/16315/24 (суддя Мандичев Д.В.)
за позовом    Приватного акціонерного товариства "Оріль-Лідер" 
до     Державного підприємства "Гарантований покупець" 
про     стягнення 12 841 307,16 грн

                                                  ВСТАНОВИВ:

          Короткий зміст позовних вимог

          У грудні 2014 року Приватне акціонерне товариство "Оріль-Лідер" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 11 609 488,13 грн - основного боргу, 1 002 559,78 грн - інфляційних втрат та 229 259,25 грн - 3% річних.
          Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 10297/09 від 22.01.2014 з урахуванням змін і доповнень, внесених додатковими угодами, в частині оплати електричної енергії, виробленої продавцем за "зеленим тарифом".          
          У зв`язку з неналежним виконанням ДП "Гарантовий покупець" своїх зобов`язань за договором, позивач просив стягнути 1 002 559,78 грн - інфляційних втрат та 229 259,25 грн - 3% річних.
           20.02.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, у зв`язку частковою сплатою відповідачем заборгованості за відпущену електроенергію за спірний період у розмірі 5  428  668,54 грн. Відповідно до заяви, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7  774  887,49 грн, з яких: 6  180  819,04 грн -  основного боргу, 1  311 022,44 грн - інфляційних втрат та 283  046,01 грн - 3% річних.
          У підготовчому засіданні 21.02.2025 судом протокольною ухвалою прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог.
          
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

          Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 провадження у справі №910/16315/24 позовні вимоги задоволено.
           Стягнуто  з Державного підприємства "Гарантований покупець"  на користь Приватного акціонерного товариства "Оріль-Лідер" 6 180  819,04 грн основного боргу, 283  046,01 грн - 3% річних, 1 311  022,44  грн інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 93  298,65  грн.
           Повернуто Приватному акціонерному товариству "Оріль-Лідер"  з Державного бюджету України 60  797,04 грн  судового збору, сплаченого за платіжною інструкцією від 17.12.2024 № 3669600001. 
          Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП)  з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641.
          Водночас, відповідно до п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора  щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
          Враховуючи зазначене суд зазначив, що, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач зобов`язаний був погасити заборгованість за серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, за період з лютого по липень 2023 року та за вересень 2023 року в сумі 6 180 819,04 грн. (із урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
          Отже, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача залишку основного боргу в сумі 6 180 819,04 грн, оскільки строк для оплати є таким, що настав.
          Крім того, суд перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (із кінцевим строком нарахування до 20.02.2025), дійшов висновку, що розрахунок є арифметично правильним, а розмір 3% річних становить суму 283 046,01 грн, інфляційних втрат складає суму 1 311 022,44 грн, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
          Також суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення 3% річних, оскільки у межах даної справи правовідносини не є подібними зі справою № 902/417/18 на яку посилався відповідач та розмір нарахованих 3% річних у сумі 283 046,01 грн. не є надмірно великим порівняно з сумою основного боргу.
          Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин із 24.02.2022, суд зауважив, що матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачем у порядку, визначеному договором, повідомлення на адресу позивача про обставини непереборної сили чи їх вплив на можливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором. Відповідні докази щодо неможливості наразі виконати відповідачем зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин до матеріалів справи відповідачем також не заявлені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ДП «Гарантований покупець» та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Гарантований покупець" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу, оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. 
          Також апелянт зауважує, що п. 11.4 Порядку № 641 передбачено, що при визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема, враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
          За існуючого алгоритму розрахунків, обов`язок гарантованого покупця щодо оплати 100% вартості електричної енергії обумовлений 100% оплатою ОСП послуги перед гарантованим покупцем у відповідному розрахунковому періоді.
          Також апелянт вказує, що звертаючись до суду позивач не взяв до уваги, що при вирішенні питання щодо розміру коштів, що підлягають сплаті за поставлену електричну енергію слід керуватись нормативно-правовими актами, які встановлювали та встановлюють регуляторні механізми щодо розміру розподілу грошових коштів у ці періоди, зокрема, наказами Міненерго від 28.03.2022 № 140, який був чинний до 05.07.2022 та № 206 від 16.06.2022.
Скаржник зазначає, що договірні зобов`язання сторін за період 2022 року виникли в умовах дії воєнного стану, а тому здійснюються відповідачем з урахуванням положень наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та  № 206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом».  На думку апелянта, проведення гарантованим покупцем розрахунків з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії на період воєнного стану в України, які мають договірні відносини з гарантованим покупцем, у тому числі з позивачем, з урахуванням показників, визначених наказами Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022, №206 від 15.06.2022 є належним виконанням умов договору. Ввважає, що дана позиція підтверджується правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.06.2024. у справі № 910/4439/23.
Крім того апелянт звертає увагу, що суд першої інстанції по тексту рішення від 16.04.2025 посилається на те, що ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний був погасити заборгованість у сумі 6  180  819,04 грн ( з урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) протягом трьох робочих днів з  дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Проте, як зазначає апелянт, при умові належного виконання зобов`язань ОСП , обов`язок здійснити остаточний розрахунок з позивачем за розрахунковими періодами міг виникнути протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП, оскільки з 26.01.2024 Порядок № 641 діє у новій редакції відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178, яка, з урахуванням часу затвердження НКРЕКП послуги, поширюється на спірні правовідносини. Так, розрахунок платежів та порядок їх здійснення між гарантованим покупцем та продавцями за "зеленим" тарифом, унормований главою 11 Порядку № 641.
Апелянт також вказує, що з урахуванням ситуації в якій опинилася Держава, зважаючи спрямованість діяльності Гарантованого покупця, особливо в період дії режиму воєнного стану, суд першої інстанції помилково не врахував настання для Гарантованого покупця обставин непереборної сили, що унеможливлює стягнення з відповідача процентів річних та інфляційних нарахувань у судовому порядку.
Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції повинен був зменшити розмір 3% річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України. Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та у постанові від 09.03.2021 у справі № 922/444/24.
                    
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

          У свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, Приватне акціонерне товариство "Оріль-Лідер" у своєму відзиві, наданому до суду 20.06.2025, просило відмовити відповідачу у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 у повному обсязі, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Позивач зазначає, що мотиви та підстави, зазначені в апеляційній скарзі щодо скасування рішення Господарського суду м. Києва від 16.04.2025 у справі № 910/16315/24 є безпідставними та необґрунтованими.
          Позивач наголошує,  що судом першої інстанції правильно застосовані положення наказів від 28.03.2022 №140 «Про розрахунки на ринку електричної енергії» та від 15.06.2022 №206 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом». Проте, відповідач  не зазначає, які конкретно норми наказів №140 та №206 не було враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення. 
          Позивач зазначає, що відповідач не погоджується із датами початку розрахнуку, а також з базою нарахування, які використовує позивач при таких розрахунках.  Проте позивач зауважує, що під час підготовки розрахунків заборгованості відповідача позивачем не було враховано порушення відповідачем строків щодо сплати авансових платежів за договором, тому аргументація відповідача, викладена у апеляційній скарзі  скарги не ґрунтується на матеріалах справи, протирічить висновкам Верховного Суду, викладеним у справі № 910/4439/23.
          Також позивач наголошує, що усі розрахунки 3% річних та інфляційних витрат позивача оформлені у відповідності до норм чинного законодавства та вищезазначеної постанови Верховного Суду, тому доводи відповідача щодо неправильних  розрахунків позивача є необґрунтованими. 
          Стосовно зменшення сум 3% річних, позивач  зазначає, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та 3% річних є додатковою до основної вимоги позивача. Враховуючи вищенаведене, вбачається, що компенсаторні платежі, встановлені ст. 625 ЦК України не можуть бути зменшені судом, адже вони не мають штрафного характеру.
          Позивач, серед іншого, вважає, що судом першої інстанції було правильно застосовано положення Порядку №641 в редакції з 26.01.2024, а здійснене судом посилання  на те, що ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний був погасити заборгованість у сумі 6  180  819,04 грн протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, жодним чином не впливає на факт належного повного та об`єктивного встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи.
          Крім того, позивач вказує, що долучені відповідачем  до апеляційної скарги документи: копії балансів (звітів про фінансовий результат) за 2023 рік та за 3 квартал 2024 року, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції, оскільки відповідачем не зазначено жодних причин та/або доказів неподання цих документів до суду першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2025 для розгляду апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 відмовлено Державному підприємству "Гарантований покупець"  у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 та апеляційну скаргу залишено без руху. 
30.05.2025 від  Державного підприємства "Гарантований покупець" надійшла ухвала заява усунення недоліків з доказам оплати судового збору у розмірі 174  934,97 грн.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 30.06.2025.
Судове засідання 30.06.2025 не відбулось у зв`язку з тим, що суддя Гаврилюк О.М. у період з 30.06.2025 по 02.07.2025 перебував на лікарняному.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 та призначено до розгляду апеляційну скаргу на 30.06.2025.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2025 продовжено строк розгляду справи № 910/16315/24  та розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 призначено на 04.08.2025.
У судовому засіданні 04.08.2025 колегією суддів протокольною ухвалою клопотання відповідача про залучення  в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ПрАТ «НЕК «Укренерго» залишено без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України, продовжено строк розгляду справи відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та оголошено перерву у розгулі справи до 01.09.2025.
У судовому засіданні 01.09.2025 суддя Сулім В.В. заявив самовідвід.           Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 заяву судді Суліма В.В, про самовідвід у справі №910/16315/24 задоволено. Матеріали справи №910/16315/24 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення  іншого складу суддів відповідно до ст. 32 ГПК України.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 справу №910/16315/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г., суддів Гаврилюк О.М., Коротун О.М. та призначено на 29.09.2025.          
Судове засідання 29.09.2025 не відбулось у зв`язку з відсутністю можливості авторизації в особистому кабінеті підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС у період з 10:00 по 13:16, що призвело до неможливості проведення технічної фіксації судового засідання, призначеного на 29.09.2025 на 11:00, що підтверджується відповідним актом від 29.09.2025. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 розгляд справи №910/16315/24 за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі №910/16315/24 призначено на  13.10.2025.
          Колегією суддів у судовому засіданні 13.10.2025 було досліджено матеріали справи,  всі заяви, заперечення, додаткові пояснення, клопотання учасників процесу, після чого, суд апеляційної інстанції перейшов на стадію судових дебатів. У судових дебатах представники відповідача та позивача виступили з промовами, представляючи свої аргументи, обґрунтовуючи свою позицію та надали свої правові висновки щодо справи.
Після чого, колегія суддів перейшла до стадії ухвалення та 13.10.2025 було проголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) судове рішення.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні Північного апеляційного господарського суду 13.10.2025 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив задовольнити апеляційну скаргу,  оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Представник позивача у судовому засіданні врежимі відеоконференції 13.10.2025 заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

          Судом першої інстанції встановлено, що 22.01.2014 між ПрАТ «Оріль-Лідер» (продавець) та ДП «Гарантований покупець» (Гарантований покупець) укладено договір №10297/09 (далі - договір), основні пункти якого сторони додатковою угодою №1303/01/20 від 29.04.2020 та додатковою угодою №619/01/21 від 16.02.2021 виклали у новій редакції. 
          У пункті 1.1. договору у редакції ДУ №1303/01/20 визначено, що за цим договором продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі також - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13 грудня 2019 року №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами). 
          Згідно з п.2.2. додаткової угоди №1303/01/20 купівля - продаж електричної енергії за цим договором здійснюється за умови членства продавця за «зеленим» тарифом у балансуючій групі гарантованого покупця.
          Пунктом 2.5. договору у редакції додаткової угоди №1303/01/20 сторони встановили, що вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.
          У додатковій угоді №275-1/01/20 пункт 3.1. сторони виклали в наступній редакції: « 3.1. Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами». 
          Відповідно до п.3.2. додаткової угоди №1303/01/20 розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок Продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ. 
          За змістом додаткової угоди №619/01/21 пункт 3.3. договору викладено в наступній редакції: « 3.3. Оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі - продажу електричної енергії та актів приймання - передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюється згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами». 
          Додатковою угодою №2158/07/24 від 29.02.2024 сторони виклали основні пункти договору у новій редакції, а саме: за цим договором продавець зобов`язується продавати, а Гарантований покупець зобов`язується купувати електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії, відпущену генеруючими одиницями продавця, включеними до балансуючої групи Гарантованого покупця, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України, у тому числі Порядку купівлі Гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26 квітня 2019 року №641 (далі також - Порядок). 
          У пункті 2.4 договору вказано, що вартість електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавця у розрахунковому місяці, визначається відповідно до Порядку.
          Відповідно до пункту 2.5. договору останній укладається одночасно з договором про участь у балансуючій групі Гарантованого покупця, крім випадків, передбачених Порядком. п.3.1. Обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається на підставі даних комерційного обліку, наданих Гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до Порядку. 
          Розрахунок за куплену Гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 договору). 
          Згідно з п.3.3. договору оплата електричної енергії, купленої Гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі - продажу електричної енергії здійснюється відповідно до Порядку.
          На виконання умов договору сторонами підписані за серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, за період з лютого по липень 2023 року та за вересень 2023 року акти купівлі-продажу електроенергії/ акти коригування до актів купівлі - продажу електроенергії, по яким оприлюднено рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
          Постановою НКРЕКП від 14.03.2023 № 473, оприлюдненою на офіційному веб-сайті Регулятора 15.03.2023, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у серпні 2022 року.
          Постановою НКРЕКП від 03.11.2023 №2058 «Про встановлення на 3 квартал 2022 року «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів за дотримання рівня використання обладнання українського виробництва для суб`єктів господарювання», яка оприлюднена на сайті Регулятора 06.11.2023, затверджено розмір «зелених» тарифів на електричну енергію та надбавки до «зелених» тарифів.
          Постановою НКРЕКП від 15.05.2024 № 946, оприлюдненою на офіційному веб-сайті Регулятора 16.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у вересні - листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року.
          Постановою НКРЕКП від 08.05.2024 № 896, оприлюдненою на офіційному веб-сайті Регулятора 10.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у грудні 2022 року, у березні - червні 2023 року.
          Постановою 11КРЕКП від 30.04.2024 № 858, оприлюдненою на офіційному веб-сайті Регулятора 01.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у лютому та липні - вересні 2023 року.
          Судом першої інстанції встановлено, що за відповідачем утворилась заборгованість за серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, за період з лютого по липень 2023 року та за вересень 2023 року в сумі 6 180 819,04 грн. (із урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом.
          Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням ДП "Гарантовий покупець" своїх зобов`язань за договором, позивач просив стягнути з відповідача (із урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) 1  311 022,44 грн - інфляційних втрат та 283  046,01 грн - 3% річних.
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 провадження у справі №910/16315/24 позовні вимоги задоволено.
           Стягнуто  з Державного підприємства "Гарантований покупець"  на користь Приватного акціонерного товариства "Оріль-Лідер" 6 180  819,04 грн основного боргу, 283  046,01 грн - 3% річних, 1 311  022,44  грн інфляційних втрат, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 93  298,65  грн.
          Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП)  з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641.
          Водночас, відповідно до п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора  щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
          Враховуючи зазначене, суд зазначив, що, як вбачається з наданого позивачем розрахунку, відповідач зобов`язаний був погасити заборгованість за серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, за період з лютого по липень 2023 року та за вересень 2023 року в сумі 6 180 819,04 грн. (із урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог), оскільки строк для оплати є таким, що настав.
          Крім того, суд перевіривши розрахунки позивача 3% річних та інфляційних втрат, здійсненим з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог (із кінцевим строком нарахування до 20.02.2025), дійшов висновку, що розрахунок є арифметично правильним, а розмір 3% річних становить суму 283 046,01 грн, інфляційних втрат складає суму 1 311 022,44 грн, тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
          Також суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зменшення 3% річних, оскільки у межах даної справи правовідносини не є подібними зі справою № 902/417/18 на яку посилався відповідач та розмір нарахованих 3% річних у сумі 283 046,01 грн. не є надмірно великим порівняно з сумою основного боргу.
          Стосовно посилань відповідача на наявність форс-мажорних обставин із 24.02.2022, суд зауважив, що матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачем у порядку, визначеному договором, повідомлення на адресу позивача про обставини непереборної сили чи їх вплив на можливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором. Відповідні докази щодо неможливості наразі виконати відповідачем зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин до матеріалів справи відповідачем також не заявлені.
          Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Предметом апеляційного розгляду є законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження. В іншій частині рішення суду не оскаржується, тому не переглядається.
Згідно із ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника «останньої надії»; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.
Частинами 2 та 3 ст. 65 цього ж Закону передбачено, що гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зеленим» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.
Купівля-продаж такої електричної енергії за «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом затверджується Регулятором.
Договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями) на весь строк дії «зеленого» тарифу.
Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 ст. 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
          Для здійснення купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом кандидат у виробники за "зеленим" тарифом укладає з гарантованим покупцем договір купівлі-продажу електричної енергії за зеленим тарифом (п. 2.1 гл. 2 Порядку № 641).
          Як встановлено судом вище, між ПрАТ «Оріль-Лідер»  та Державним підприємством "Гарантований покупець" укладено  договір №10297/09 від 22.01.2014, за умовами якого  відповідачем були прийняті на себе зобов`язання із купівлі у позивача електричної енергії, виробленої за "зеленим" тарифом.
          Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.
Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону України «Про ринок електричної енергії» виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.
Порядок і строки розрахунків за договорами купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом регулюються Порядком №641 від 26.04.2019.
Відповідно до п. 10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до п. п. 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
Згідно з п. 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.
Джерелом коштів, якими гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за «зеленим» тарифом, є кошти, які ОСП (НЕК "Укренерго") сплачує гарантованому покупцю за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць. Зазначений механізм розрахунку відображений в главі 12 Порядку № 641.
Так, у пункті 12.5 Порядку № 641 вказується, що ОСП протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем із забезпеченням йому 100 % оплати фактично наданої послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел за розрахунковий місяць відповідно до розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, затвердженої Регулятором, з урахуванням попередньо сплачених авансових платежів.
Тобто, за загальним правилом, гарантований покупець здійснює оплати виробникам електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі й позивачу, в 3 етапи, попередньо отримавши кошти від ОСП (НЕК "Укренерго"):
- до 15 числа розрахункового місяця (абз. 1 пункту 10.1 Порядку №641),
- до 25 числа розрахункового місяця (абз. 2 пункту 10.1 Порядку №641),
- протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора (Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг) щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці (пункту 10.4 Порядку № 641).
У пункті 3.3 договору міститься відсильна норма, відповідно до якої вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку № 641.
Отже,  строк остаточного розрахунку  за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Комісією) з посиланням на пункт 10.4 Порядку № 641.
Аналогічні висновки щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за «зеленим» тарифом викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.
У той же час, судом першої інстанції встановлено, що з 26.01.2024 Порядок №641 діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЄКП від 24.01.2024 № 178.
          Так, відповідно до п. 11.4 Порядку №641 (в редакції з 26.01.2024) гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора  щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
          При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
Відповідно до частини першої  статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).    
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем подано позов про стягнення з відповідача заборгованості за наступний період: серпень, вересень, листопад, грудень 2022 року, з лютого по липень 2023 року та за вересень, жовтень 2023 року, заборгованість за жовтень 2023 року було виключено з позовних вимог шляхом подачі заяви про зменшення позовних вимог у зв`язку із здійсненою відповідачем оплатою.
          Постановою від 14.03.2023 №473 (день оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 15.03.2023) «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативнихджерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у серпні 2022 року».
          Постановою від 15.05.2024 №946 (день оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 16.05.2024) «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у вересні - листопаді 2022 року та у жовтні 2023 року».
          Постановою від 30.04.2024 №858 (день оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 01.05.2024) «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні, лютому та липні - вересні 2023 року».
          Постановою від 08.05.2024 №896 (день оприлюднення на офіційному веб-сайті Регулятора: 10.05.2024) «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець"  у грудні 2022 року, березні - червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року» затверджено розмір вартості послуг Гарантованого покупця за відповідні періоди.
          Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо застосування до спірних правовідносин сторін приписів п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024), з огляду на таке.
          Судом зазначено, під час розгляду справи має застосовуватися той нормативно-правовий акт, який набув чинності та залишається чинним на момент виникнення та припинення спірних правовідносин.
          Як зазначено вище, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду, сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП)
          Спірні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо остаточного розрахунку виникають не з моменту підписання між сторонами акта купівлі-продажу, електроенергії,  а саме з події, яка має неминуче настати - затвердження вартості послуги НКРЕКП.
          До затвердження рішення регулятора щодо розміру вартості послуги у відповідному місяці у гарантованого покупця не виникає зобов`язання з остаточного розрахунку за електроенергію.
          З урахуванням викладеного, у даному випадку підлягають застосуванню норми права, що діяли на момент затвердження відповідною постановою  НКРЕКП вартості послуг.
          Оскільки постанови НКРЕКП № 858, № 896, № 946 затверджені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену в лютому 2023, липні-вересні 2023, грудні 2022, березні  червні 2023, листопаді-грудні 2023, вересні  листопаді 2022, жовтні 2023 мали здійснюватись у строки, встановлені п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024).
          Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач зобов`язаний був провести з позивачем остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у строк: Враховуючи викладене, зважаючи на пункт 11.4. Порядку №641 в новій редакції, тобто редакції після 26.01.2024 відповідач мав здійснити оплату за наступні періоди у такі строки:
- за вересень - листопад 2022 року та жовтень 2023 року строк оплати не пізніше 5-ти робочих днів з моменту оприлюднення рішення НКРЕКП, тобто до 23.05.2024 включно, а отже з 24.05.2024. Відповідачем допущено прострочення з оплати е/е;
- за лютий, липень - вересень 2023 року, строк оплати не пізніше 5-ти робочих днів з моменту оприлюднення рішення НКРЕКП, тобто до 08.05.2024 включно, а отже з 09.05.2024. Відповідачем допущено прострочення з оплати е/е;
- за грудень 2022 року, березень - червень 2023 року, строк оплати не пізніше 5-ти робочих днів з моменту оприлюднення рішення НКРЕКП, тобто до 17.05.2024 включно, а отже з 18.05.2024. Відповідачем допущено прострочення з оплати е/е.
          Такий порядок визначення кінцевої дати остаточного розрахунку за поставку електричної енергії узгоджується із позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 (не з дня, наступного за днем оприлюднення постанови Регулятора, а саме з дня оприлюднення постанови регулятора).
          Таким чином, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.
          З урахуванням часткових  оплат заборгованість відповідача перед позивачем за придбану відповідачем електроенергію на момент подання кінцевої заяви про зменшення розміру позовних вимог (20.02.2025) становила 6  180  819,04 грн.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов`язання за договором, сплативши вартість електроенергії частково, у зв`язку з чим, у останнього виникла заборгованість за договором у сумі 6  180  819,04 грн, яка підтверджена належними та допустимими доказами та не спростована відповідачем.
З огляду на викладене, до стягнення з відповідача підлягає сума основної заборгованості  у розмірі 6  180  819,04 грн.
          Водночас, відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що судом першої інстанції по тексту рішення від 16.04.2025  зроблено посилання на те, що ДП «Гарантований покупець» зобов`язаний був погасити заборгованість в сумі 6 180 819,04 грн  (із урахуванням часткових оплат та заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог) протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги  із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з  альтернативних джерел (абз.3 стор.5 рішення від  16.04.2025).
          Колегія суддів з цього приводу зазначає наступне.
          З урахуванням пункту 10.4, 12.5 Порядку №641 у редакції чинній до 26.01.2024. зміст якого наведено у попередніх розділах, передбачалось, що ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора, а гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора.
Пунктами 11.4, 14.7 Порядку №641 у редакції чинній з 26.01.2024, передбачено, що ОСП здійснює остаточний розрахунок із гарантованим покупцем протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора, а гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора.
Як було зазначено вище рішення Регулятора, якими затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел по розрахункових періодах вересень, листопад, грудень 2022 року, з лютого по липень 2023 року та за вересень 2023 року, оприлюднені після 26.01.2024, а тому до прав та обов`язків сторін по цим розрахункових періодах підлягають положення Порядку №641 в редакції, чинній з 26.01.2024.
          Дійсно, суд першої інстанції у абз.3 стор.5 рішення помилково послався на те, що відповідач повинен був погасити заборгованість протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо всіх періодів заборгованості, проте, колегія суддів зазначає, що дане посилання жодним чином не вливає  на факт правильно встановлених судом першої інстанції всіх обставин у справі. Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне змінити рішення суду в цій частині, зазначиши правильно у абз.3 стор.5 рішення «протягом п`яти робочих днів».
          Стосовно посилань відповідача, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не враховано положення наказів Міністерства енергетики України №140 від 28.03.2022 «Про розрахунки на ринку електричної енергії», який був чинний до 05.07.2022  та №206 від 15.06.2022 «Про розрахунок з виробниками за «зеленим тарифом», колегія суддів зазначає наступне.
          На час настання строку оплати вартості електроенергії за заявлений Товариством період наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 року №140 "Про розрахунки на ринку електричної енергії"  втратив чинність. У свою чергу, наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 року № 206 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом", як і попередній наказ, жодним чином не обмежує право позивача на отримання повної вартості проданої енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно Порядком. Даний нормативно-правовий акт не обмежує розмір виплат, які підлягають перерахуванню продавцям енергії за "зеленим тарифом" при здійсненні ними остаточних розрахунків.
          У постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду погодилася з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 у справі №910/6185/23, від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень частини 8 статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206. Згідно з цими висновками, положення наказу №206 не змінюють і не припиняють обов`язок ДП "Гарантований покупець"  здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641.
          Відтак, об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від висновку щодо застосування положень частини восьмої статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту 10.4 Порядку № 641, наказу № 206, викладеного в раніше ухвалених постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №910/6185/23, від 11.04.2024 у справі №910/9100/22, з урахуванням уточнення такого змісту:  накази №140 та №206 ніяким чином не обмежують право виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань Гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641;  накази не звільняють ДП "Гарантований покупець"  від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар. Відтак, вказані вище накази не є підставою для Гарантованого покупця не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору.
          Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені Порядком № 641. Відтак, відповідні  заперечення відповідача суд відхиляє як необґрунтовані.
          В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що, на його думку, за період серпень 2022 року вбачається, що початок перебігу строку, за який здійснено
нарахування на підставі ч.2 ст.625 ЦК України визначено позивачем не вірно, оскільки не враховано вимоги наказів Міненерго №№140, 260, з урахуванням
яких на переконання відповідача період по 01.05.2024 не підлягає включенню до періоду прострочення.
          Колегія суддів вважає дані доводи відповідача неправомірними та такими, що спростовуються викладеним нижче.
          Пунктом п.10.4. Порядку №641, в редакції, яка діяла на момент відпуску електроенергії, підписання акту та оприлюднення рішення Регулятора, так і в чинній редакції Порядку №641 визначено, що подією з якою пов`язаний строк 100% (кінцевої) оплати за відпущену електроенергію є оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.
          Постановою НКРЕКП №473 від 14.03.2023р. затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у серпні 2022 року. День оприлюднення на офіційному сайті Регулятора - 15.03.2023. Таким чином, подією з якою закон пов`язує настання строку оплати відповідачем за відпущену йому електроенергію є день оприлюднення на офіційному сайті Регулятора на сайті Регулятора відповідного рішення, щодо серпня 2022 року це рішення - №473 від 14.03.2023. При цьому, жодної прив`язки до наказів №№140 та 206 щодо визначення строку оплати/настання моменту оплати чинне законодавство не містить, зокрема в частині зупинення/неможливості нарахування в такий період інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК України.
          Більш того, накази №140 та №206 ніяким чином не обмежують право позивача на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним договором, а також не змінюють терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань відповідача щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з Порядком № 641, також накази жодним чином не звільняють відповідача від обов`язку щодо здійснення повного розрахунку за отриманий товар.
          Тобто, вказані вище накази не є підставою для відповідача не виконувати грошове зобов`язання, передбачене умовами договору, а отже і не є підставою для не нарахування/не стягнення позивачем інфляційних втрат та 3% річних.
          Вказане підтверджується висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 21.06.2024 року у справі №910/4439/23.
          Судом першої інстанції також правильно зазначено щодо доводів відповідача про те, що зобов`язання гарантованого покупця перед позивачем за розрахункові періоди не виникали, у зв`язку з тим, що НЕК "Укренерго" не сплатило послугу в повному обсязі.
          Так, відповідно до абзацу 2 п. 11.4 Порядку №641(в редакції з 26.01.2024)  при визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за «зеленим» тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.
          Вказаний пункт 11.4 Порядку не містить положень про те, що у випадку неотримання коштів гарантованим покупцем від ОСП, строк виконання остаточного розрахунку гарантованого покупця з продавцем за "зеленим" тарифом не настає чи відкладається на строк до моменту надходження коштів.
          Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
          Частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України визначено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.
          Крім того, колегія суддів зазначає, що саме лише посилання відповідача на те, що в нього не виникло зобов`язань з оплати відпущеної електроенергії, оскільки НЕК «Укренерго» допустив порушення грошового зобов`язання зі своєї сторони перед відповідачем, не може бути прийняте, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача у даній справі від виконання своїх договірних зобов`язань, а саме повної оплати за відпущену електричну енергію. Договір, який укладений між позивачем та відповідачем є двостороннім, в якому не передбачено можливість невиконання зобов`язання, в тому числі уникнення відповідальності у зв`язку з невиконанням зобов`язання третіх осіб перед відповідачем. Договір містить імперативну норму щодо відповідальності відповідача перед позивачем в разі невчасної оплати за куплену електроенергію.
          Зокрема, Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2021 року по справі №910/11889/20 зазначив наступне: «недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі, в частині здійснення повної та своєчасної оплати вартості обсягу електричної енергії за "зеленим тарифом". Факт відсутності бюджетного фінансування, у тому числі, і через ненадходження коштів від ПАТ "НЕК "Укренерго", не може звільняти відповідача від виконання зобов`язань щодо оплати придбаної електроенергії, оскільки вказані обставини не визначені нормами закону як такі, що звільняють від виконання зобов`язання. Ані умовами договору, ані положеннями Порядку №641 обов`язок гарантованого покупця з оплати вартості купленої у виробника електричної енергії не ставиться в залежність від виконання ПАТ "НЕК "Укренерго" своїх зобов`язань перед гарантованим покупцем, а тому, недодержання своїх обов`язків ПАТ "НЕК "Укренерго" не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань з оплати вартості обсягу придбаної електричної енергії за "зеленим" тарифом».
          Також подібна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі №910/11830/20, а саме: «Посилання ДП «Гарантований покупець» на те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ «НАК «Укренерго», яке, на його думку, неналежним чином виконує свої грошові зобов`язання, не беруться до уваги, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач узяв на себе обов`язок купувати електроенергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та Порядку. Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не спростовують правильних висновків судів попередніх інстанцій, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення ДП «Гарантований покупець» у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення оплати вартості електроенергії за «зеленим» тарифом».
          Крім того, відповідачем не надано жодних допустимих, достатніх та належних доказів на підтвердження наявної заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед ДП «Гарантований покупець».  Відповідачем в процесі розгляду справи в суді першої інстанції до відзиву було додано довідку щодо заборгованості ПрАТ «НЕК «Укренерго» перед ДП «Гарантований покупець» за послугу із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел згідно з договором від 26.06.2019 №0414- 09051/52/01. Суд першої інстанції вірно не взяв до увагу дану довідку,  оскільки вона сформована одноособово відповідачем та не може підтверджувати реальний стан взаєморозрахунків між сторонами.
          Щодо позовних вимог в частині    стягнення інфляційних втрат у розмірі 1  311 022,44 грн та 3% річних у розмірі 283  046,01 грн, колегія суддів зазначає наступне.  
          Згідно зі ст.610 ЦК України  порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
          Відповідно до  ст.612 ЦК України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          У ч. 2  ст. 625 ЦК України  передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          За змістом цієї охоронної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
          Таким чином у  ст. 625 ЦК України  визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
          Колегія суддів виходить з того, що у відповідача наявне грошове зобов`язання зі сплати решти суми основного боргу за поставлену електроенергію за «зеленим» тарифом, строк виконання якого за встановлених вище обставин настав і доказів виконання якого матеріали справи не містять, відповідно має місце прострочення грошового зобов`язання зі сторони відповідача, тому на заявлену позивачем суму боргу можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3 % річних на підставі ч. 2  ст. 625 ЦК України.
          Враховуючи наведене, перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням дати оплат, строків виконання зобов`язання правильно встановлених судом першої інстанції вище, з урахуванням доведеної позивачем заявленої до стягнення суми основного боргу, колегія суддів вважає, що підлягають задоволенню у розмірі встановленому судом першої інстанції 3 % річних у  розмірі 283  046,01 грн та інфляційні витрати у розмірі 1  311 022,44 грн грн.
                    При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження відповідача, що суд першої інстанції    повинен був зменшити    розмір 3% річних за час затримки розрахунку відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України.
                    Стосовно посилань відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду у постанові від 09.03.2021 у справі № 924/441/20, колегія суддів відзначає, що викладена правова позиція у вказаних справах щодо права суду зменшувати розмір процентів річних, нарахованих відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України, у даному випадку не може бути застосована, оскільки у зазначених постановах судами була надана оцінка правовідносинам, в яких сторони в договорі збільшили розмір відсотків річних, передбачених    ст. 625 Цивільного кодексу України. У той же час, у даній справі, розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у ст. 625 Цивільного кодексу України, застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2  ст. 625 Цивільного кодексу України здійснено з урахуванням 3 % річних, що відповідає чинному законодавству України.
          Таким чином, у справі №902/417/18 умовами договору сторони змінили
розмір процентної ставки, передбаченої в частині другій статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40% річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96% річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.
          Крім того, колегія суддів зауважує, що у справі №902/417/18 взагалі не розглядалося питання зменшення інфляційних втрат, нарахованих на підставі ст.625 ЦК України, а постановою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 у справі №922/444/24 на яку також посилається відповідач в апеляційній скарзі, скасовано в цій частині рішення суду першої інстанції та стягнуто з боржника суму інфляційних втрат у повному обсязі, і зазначена постанова апеляційної інстанції залишена без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.03.2025. Розглядаючи справу №922/444/24 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 21.02.2025 у справі №922/444/24 звернула увагу, що фактично питання, порушені колегією суддів, стосуються можливості/ неможливості зменшення процентів річних, нарахованих за статтею 625 Цивільного кодексу України. Однак ці питання не можуть бути підставою для відступу від усталеної практики застосування означених норм та не є такими, які потребують узагальнення судової практики.
          Таким чином, правовідносини у даній справі та справі №922/444/24 щодо вирішення питання про зменшення відсотків річних не є подібними та виникли з різних фактичних обставин. Також у межах даної справи правовідносини не є подібними зі справою № 902/417/18.                    
          Враховуючи встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що клопотання відповідача, не підлягає задоволенню оскільки, обставини очевидної неспівмірності заявленої до стягнення суми процентів річних відсутні, розмір заявлених до стягнення відсотків річних відповідає розміру, встановленому законом, та окрім того, відповідачем, у свою чергу, не доведено наявність  будь-яких виключних (надзвичайних) обставин, які вплинули на несвоєчасне виконання зобов`язань за договором.
          Доводи відповідача, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував доводи ДП «Гарантований покупець» в частині дії обставин непереборної сили, колегія суддів вважає безпідставними і необґрунтованими, та такими, що невідповідають обставинам справи, з огляду на наступне.
           Відповідно до п.5.3. договору №10297/09 від  22.01.2014 наявність обставин непереборної сили підтверджується відповідним документом Торгово-промислової палати України або її територіальних підрозділів відповідно до законодавства.
          Пунктом 5.4. договору визначено, що потерпіла сторона негайно надсилає будь-яким доступним засобом зв`язку повідомлення другій Стороні про подію, що оголошується обставиною непереборної сили, і якомога швидше подає інформацію про вжиті заходи щодо усунення наслідків цієї події.
          Частиною 1 статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.
          Відповідно до п.3.2. Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України 18.12.2014 №44(5) не вважаються форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) фінансова та економічна криза, дефолт, зростання офіційного та комерційного курсів іноземної валюти до національної валюти, недодержання/порушення своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів тощо.
          Пунктом 6.1. встановлено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» в редакції від 02.09.2014, а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.
          Враховуючи викладене, військова агресія російської федерації та/або введення воєнного стану на території України не можуть слугувати єдиними підставами для невиконання зобов`язання та звільнення від відповідальності за порушення договору, тобто заявнику необхідно довести зв`язок між невиконанням зобов`язань і воєнними діями/воєнним станом в Україні.
          Тобто, для можливості посилання на форс-мажор, як на підставу невиконання своїх зобов`язань та звільнення від відповідальності, враховуючи положення п.5.3. договору, ст.141 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні», п.п.6.1. - 6.5. Регламенту, відповідач мав звернутися з відповідною заявою та доданими до неї документами до ТПП України, отримати сертифікат про форс-мажорні обставини та надати його позивачу в якості підтвердження неможливості виконання своїх зобов`язань з оплати відпущеної електроенергії у визначений договором строк.
          Більше того, відповідно до п.5.4. договору відповідач у разі не можливості виконати зобов`язання в результаті дії форс-мажору, був зобов`язаний повідомити про такі обставини непереборної сили.
          Водночас, у порушення зазначеного, жодного повідомлення про неможливість виконання зобов`язань з оплати поставленого товару відповідач позивачу не направляв.
          В порушення приписів чинного законодавства на підтвердження форс-мажорних обставин, відповідачем не надано жодного відповідного документу на підтвердження існування та впливу на нього таких обставин, в водночас посилання відповідача, що міститься в матеріалах справи на лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.7-7.1. є недостатнім, оскільки форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер, а відповідачем в процесі розгляду даної справи не доведено яким саме чином такі обставини вплинули на неможливість здійснення ним оплат за договором.
          У постанові Верховного Суду від 30.11.2021 у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
          Як правильно зазначено судом першої інстанції матеріали справи не містять доказів надсилання відповідачем у порядку, визначеному договором, повідомлення на адресу позивача про обставини непереборної сили чи їх вплив на можливість виконання взятих на себе зобов`язань за договором. Відповідні докази щодо неможливості наразі виконати відповідачем зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин до матеріалів справи відповідачем також не подані.
          З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги відповідача зазначені у апеляційній скарзі по суті спору не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст.  73,  76-79,  86,  269 ГПК України.
Водночас, суд апеляційної інстанції бере до уваги посилання відповідача  на помилку у абз.3 стор.5 рішення суду першої інстанції, а саме, що відповідач повинен був погасити заборгованість протягом п`яти робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП, замість зазначених трьох робочих днів, та задовольняє апеляційну скаргу частково.    У зв`язку з чим, мотивувальна частина підлягає зміні, шляхом викладення її у редакції даної постанови.
На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
                           
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги по суті спору ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції. Водночас, суд апеляційної інстанції бере до уваги посилання відповідача  на помилку у рішенні суду першої інстанції та задовольняє апеляційну скаргу частково.
Відповідно    до  статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За правилами частини 4    статті 277    ГПК України      зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов правильного    висновку про задоволення позовних вимог, тому резолютивна частина рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 підлягає залишенню без змін, а мотивувальна частина рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025  у справі №910/16315/24 підлягає зміні, шляхом викладення її у редакції цієї    постанови.
                 Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
          Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

           1.Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі № 910/16315/24 задовольнити частково.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі № 910/16315/24  змінити, виклавши мотивувальну частину рішення у редакції даної постанови. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 16.04.2025 у справі № 910/16315/24 залишити без змін.
В іншій частині апеляційну скаргу залишити без задоволення.
3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на  апелянта.
4. Матеріали справи №910/16315/24 повернути до Господарського суду міста Києва.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

          Повна постанова складена та підписана 20.10.2025.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                О.М. Гаврилюк

                                                                                О.М. Коротун