ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року 
м. Київ

cправа №  910/2437/21 (910/11343/23) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Огороднік К.М., 

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий, Сотніков С.В., Станік С.Р.)
у справі №910/2437/21(910/11343/23)
за позовом  ОСОБА_1  
до 1) Приватного акціонерного товариства "Медфарком-Центр" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"; 3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Е-Тендер"
про визнання недійсними результатів аукціону, переведення статусу переможця електронного аукціону
в межах справи №910/2437/21
за заявою Компанії "Ново Нордіск" А/С
до Приватного акціонерного товариства "Медфарком-Центр"
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст заяви і хід розгляду справи
1.          У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2437/21 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Медфарком-Центр" (далі - ПрАТ "Медфарком-Центр", Боржник). 
2.          У межах зазначеної справи ОСОБА_1 (далі - Заявник) звернувся до господарського суду із позовною заявою до Боржника в особі ліквідатора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія Ніко-Тайс"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Е-Тендер" про визнання недійсними результатів аукціону, переведення статусу переможця електронного аукціону (далі - Позов). 
3.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2023 позов повернуто Заявнику. 
4.          Не погодившись із зазначеною ухвалою, Заявник звернувся з апеляційною скаргою до господарського суду апеляційної інстанції. 
5.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.12.2023 апеляційну скаргу Заявника залишено без руху, надано Заявнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання доказів надсилання копії апеляційної скарги всім учасникам провадження у справі та доказів про сплату судового збору в сумі 2684,00 грн.
6.          30.01.2024 Заявник подав до апеляційного господарського суду заяву про усунення недоліків, до якої додав докази надсилання копії апеляційної скарги всім учасникам провадження у справі та клопотання про звільнення від сплати судового збору, мотивоване тим, що він тимчасово не працює та не отримує дохід. 
7.          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2024 Клопотання відхилено, зазначену апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернуто Заявнику. 
8.          Заявник подав касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу апеляційного господарського суду та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
9.          Постановою Верховного Суду від 19.09.2024 ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2024 скасовано, а справу передано для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
10.          Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що апеляційний господарський суд одночасно постановив ухвалу про відмову Заявнику у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та про повернення апеляційної скарги. Як наслідок, Заявник був позбавлений можливості дізнатись про те, що йому відмовили у задоволенні клопотання та, відповідно, не зміг сплатити судовий збір і усунути недоліки апеляційної скарги. 
11.          Передаючи справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Верховний Суд наголосив, що апеляційний господарський суд у випадку розгляду по суті клопотання про звільнення Заявника від сплати судового збору, повинен був надати належну оцінку наведеним у клопотанні доводам та доданим до нього доказам. У разі відмови на підставі такої оцінки в задоволенні клопотання та у звільненні Заявника від сплати судового збору, господарський апеляційної інстанції мав постановити відповідну ухвалу, направити її Заявнику та переконатись, що він отримав цю ухвалу і має розумний строк для сплати судового збору та подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказом сплати судового збору. 
Стислий зміст постанови суду апеляційної інстанції
12.          Постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2023 скасовано, справу направлено до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження за позовом ОСОБА_1 .
13.          Постанову мотивовано тим, що ухваливши рішення про відмову у звільненні позивача від сплати судового збору, суд першої інстанції мав постановити відповідну ухвалу, направити її позивачу та переконатись, що він отримав цю ухвалу і який має розумний строк для сплати судового збору та подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. 
14.          З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно та неправомірно повернув позов ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів аукціону на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), при цьому одночасно відмовивши у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
15.          ТОВ "Компанія Ніко-Тайс" (далі - скаржник) подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 20.10.2023 залишити в силі.
16.          Касаційну скаргу мотивовано тим, що постанова апеляційної інстанції є незаконною, необґрунтованою та ухваленою без належної оцінки доказів у цій справі. 
17.          Зі змісту касаційної скарги вбачається, що підставою для касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції є порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: приписів ст.ст. 74-77, 86, 238 ГПК України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір" (абз. 2 ч. 2 ст. 287 ГПК України), а також п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
18.          Скаржник вказує, що суд не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 29.10.2018 у справі №826/14749/16 щодо "правового пуризму" та від 05.06.2018 у справі №338/180/17 щодо доктрини "заборони суперечливої поведінки" (принципу добросовісності); не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від  27.02.2019 у справі №922/1163/18, від 29.08.2018 у справі №909/105/15, від 29.08.2018 у справі №910/23428/17, від 31.01.2018 у справі №910/8763/17, від 18.06.2019 у справі №920/330/18, від 20.04.2021 у справі №873/131/20, від 17.07.2018 у справі №915/1145/17, від 18.06.2019 у справі №920/330/18, від 07.08.2019 у справі №925/2124/14, від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 06.11.2019 у справі №127/27155/16-ц щодо стандарту доказування у справі; не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалі від 08.06.2022 у справі №910/737/21 щодо підстав для відстрочення сплати судового збору; не врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 18.10.2023 у справі №910/10939/22, від 06.02.2019 у справі №361/161/13-ц, від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 29.10.2018 у справі №826/14749/16, від 03.06.2020 у справі №464/5990/16-ц щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.
19.          На думку скаржника, суд апеляційної інстанції не врахував, що позивач не подав належних та допустимих доказів щодо звільнення його від сплати судового збору.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
20.          09.06.2025 ОСОБА_1 подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить поновити строк на подання відзиву на касаційну скаргу та закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс".
21.          Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу, Заявник вказує на те, що ухвалою Верховного Суду від 19.05.2025 строк для подання відзиву на касаційну скаргу встановлено до 06.06.2025, проте копія зазначеної ухвали Верховного Суду була вручена Заявнику 07.06.2025, що підтверджується розпискою у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором №0610254751980.
22.          Відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом. За приписами ч. 2 ст. 119 ГПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Отже, строк на подання відзиву встановлюється не законом, а судом, а тому може бути продовженим, а не поновленим.
23.          Проте, Верховний Суд, перевіривши доводи ОСОБА_1 , наведені ним в обґрунтування пропуску строку на подання відзиву, зокрема, враховуючи незначний проміжок пропуску часу подання відзиву на касаційну скаргу, а також те, що копію ухвали Верховного Суду від 19.05.2025 Заявник отримав 07.06.2025, що підтверджується трекінгом відправлень з сайту Укрпошти, вважає їх обґрунтованими та такими, що підтверджується доказами, керуючись правом, передбаченим ч. 2 ст. 119 ГПК України, вбачає підстави для продовження встановленого судом строку на подання відзиву на касаційну скаргу за ініціативою суду.
24.          З огляду на викладене Верховний Суд продовжує ОСОБА_1 строк на подання відзиву на касаційну скаргу за власною ініціативою до 09.06.2025 та приймає поданий ним відзив.
25.          У відзиві ОСОБА_1 зазначає, що ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на час прийняття Господарським судом м. Києва ухвали від 20.10.2023 про повернення позовної заяви не набуло статусу учасника справи, оскільки позовне провадження за його заявою відкрито не було.
26.          Отже, на думку Заявника, факт відсутності у скаржника процесуального статусу відповідача у справі внаслідок ухвалення судом рішення про повернення позовної заяви є свідченням того, що права ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" не могли бути порушені ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2023, оскільки цією ухвалою порушені права виключно позивача як заявника спору. 
27.          Крім того, позивач з посиланням на ухвалу об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №380/970/24 вважає, що скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
28.          Розглянувши доводи позивача, викладені ним у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд зауважує на такому.
29.          Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
30.          Згідно з ч. 1 ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами та відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.
31.          Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати на касаційну скаргу (ч. 1 ст. 287 ГПК України).
32.          Оскільки позивач самостійно визначив ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" як одного з відповідачів у цьому спорі, Верховний Суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 про те, що скаржник не є тією особою, яка може подавати касаційну скаргу.
33.          Водночас, щодо доводів позивача про те, що касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, Верховний Суд враховує таке.
34.          Ухвалою Верховного Суду від 12.06.2025 зупинялося касаційне провадження у справі №910/2437/21(910/11343/23) до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі №367/252/24, оскільки Великою Палатою Верховного Суду, серед іншого, вирішувалось питання відступу (чи її підтримання) від правової позиції, викладеної в ухвалі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.03.2025 у справі №380/970/24 про те, що постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про повернення заяви позивачеві (заявникові), відмову у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), якою така ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, не може бути предметом касаційного оскарження.
35.          10.09.2025 Великою Палатою Верховного Суду у справі №367/252/24 ухвалено постанову (повний текст якої було оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 30.09.2025), згідно з якою Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, сформульованих об`єднаною палатою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №380/970/24 та констатувала, що ухвали суду першої інстанції, перелік яких міститься п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України, після їх перегляду в апеляційному порядку є предметом касаційного оскарження незалежно від результату їх перегляду судом апеляційної інстанції. 
36.          Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
37.          Предметом касаційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про повернення позову Заявнику, яка зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України, тобто підлягає касаційному оскарженню після її перегляду в апеляційному порядку.
38.          З урахуванням викладеного, Верховний Суд відхиляє доводи позивача про те, що скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Позиція Верховного Суду
39.          Керуючись вимогами ст.ст. 14, 300 ГПК України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
40.          Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час вирішення питання про повернення позовної заяви у зв`язку з неусуненням позивачем недоліку позовної заяви шляхом несплати судового збору.
41.          Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені ст.ст. 162, 164 ГПК України.
42.          Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України унормовано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
43.          За змістом частин 1, 2, 4 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
44.          Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 123 ГПК України).
45.          Законодавством України однією з умов розгляду справи судом визначено сплату судового збору у розмірі та у випадках, визначених законом. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір".
46.          Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється, у тому числі, за подання до суду позовної заяви, апеляційної і касаційної скарг на судові рішення. Розміри ставок судового збору визначені у статті 4 цього Закону.
47.          Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умов, визначених у цій статті.
48.          Верховний Суд зауважує, що звільнення від сплати судового збору (відстрочення, розстрочення його сплати або зменшення його розміру) з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).
49.          Зазначені норми є диспозитивними і встановлюють не обов`язок, а повноваження суду на власний розсуд (за наявності передбачених законом умов) звільнити особу від сплати судового збору (відстрочити, розстрочити його сплату або зменшити його розмір) (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12.03.2021 у справі №912/1061/20).
50.          Разом з тим, особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану, за наявності підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень зменшити тягар судових витрат стосовно сплати судового збору. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
51.          Визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19, від 17.09.2020 у справі №460/3138/19 тощо).
52.          Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою, зокрема, для задоволення судом клопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.
53.          При цьому ГПК України покладає на суд обов`язок розглянути заявлені сторонами клопотання та з врахуванням кожного окремого випадку навести мотиви щодо їх задоволення чи відмови у їх задоволенні відповідно до норм чинного законодавства.
54.          За вимогами ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку; заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
55.          Однак згідно з положеннями ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
56.          З огляду на положення наведених норм процесуального законодавства скаржник має додати до позову докази сплати судового збору. У випадку, коли розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу скаржника - фізичної особи за попередній календарний рік, він може клопотати про звільнення його від сплати судового збору. Таке клопотання скаржник повинен заявити в позовній заяві. Тобто строк подання такого клопотання визначений днем подання позову.
57.          У разі пропущення скаржником зазначеного процесуального строку подання клопотання про звільнення його від сплати судового збору він може подати до суду заяву про поновлення такого строку одночасно з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору та доказами, що підтверджують таке клопотання.
58.          Якщо суд визнає причини пропуску скаржником указаного строку поважними, він може поновити пропущений строк та розглянути клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового збору по суті. В іншому випадку таке клопотання підлягає залишенню без розгляду.
59.          У разі коли суд поновив пропущений строк та розглянув клопотання по суті, він постановляє ухвалу про звільнення скаржника від сплати судового збору або відмову у задоволенні вказаного клопотання.
60.          Якщо позовна заява залишається судом без руху, то позивачу надається строк для усунення її недоліків. Цей строк встановлюється судом, проте не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
61.          Отже, строк для усунення недоліків позовної заяви до десяти днів є строком, що встановлюється судом, відповідно, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Разом із тим строк для усунення недоліків позовної заяви понад десять днів є строком, встановленим законом, відповідно може бути поновлений судом за заявою учасника, якщо суд визнає причини його пропуску поважними. Строк, встановлений законом, не може бути поновлений судом з власної ініціативи.
62.          У разі коли після постановлення судом ухвали про залишення позову без руху та надання позивачу строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, позивач звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.
63.          У випадку залишення судом клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє позивачу.
64.          Отримавши її, позивач повинен виконати ухвалу суду про залишення позову без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.
65.          Для цього перед постановленням ухвали про повернення позовної заяви з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до ч. 6 ст. 174 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
66.          Якщо позивач звернувся до суду із заявою про продовження або поновлення встановленого судом або законом строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору, то суд може продовжити або поновити пропущений строк, прийняти докази сплати судового збору та відкрити позовне провадження, якщо визнає причини його пропуску поважними, або відмовити у продовженні, поновленні пропущеного строку та повернути позов.
67.          Подібні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №910/10939/22.
68.          У справі, що розглядається, звертаючись з позовною заявою, позивач не надав докази сплати судового збору.
69.          З`ясувавши, що позивач не сплатив судовий збір місцевий господарський суд ухвалою від 21.07.2023 залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху, встановив позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом сплати судового збору (без зазначення суми) та надання відповідних доказів суду, а також доказів направлення позовної заяви з додатками відповідачу.
70.          31.08.2023 до місцевого господарського суду надійшла заява позивача про роз`яснення наведеної ухвали суду, відповідно до якої позивач просив суд роз`яснити йому щодо суми судового збору, банківських реквізитів та щодо того, кому позивач має надіслати позовну заяву.
71.          Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 повторно залишено позовну заяву без руху та надано позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору у розмірі 24156,00 грн та докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу трьох відповідачів.
72.          13.10.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивачем додано докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідачів. Проте, позивач не додав доказів сплати судового збору. Однак, позивач подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України "Про судовий збір" у зв`язку з тим, що розмір судового збору за подання позовної заяви перевищує 5% його розміру доходу за попередній календарний рік. Крім того, позивач просив у разі виявлення інших недоліків позовної заяви - продовжити процесуальний строк на їх усунення.
73.          Повертаючи ухвалою від 20.10.2023 позовну заяву на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а тому позовна заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Крім того, господарський суд першої інстанції одночасно відмовив позивачу у задоволенні клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки позивач додав до заяви лише копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 28.03.2023 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року. Однак, суд першої інстанції дійшов висновку, що з наданої позивачем копії вказаних відомостей неможливо встановити майновий стан позивача, оскільки позивач не подав копії трудової книжки, декларації про майновий стан за 2022 рік, витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та інших відомостей, з яких вбачалось би про неможливість позивача сплатити судовий збір за подання позовної заяви.
74.          З наведеного вбачається, що господарський суд одночасно постановив ухвалу про відмову Заявнику у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та про повернення позовної заяви. Як наслідок, позивач був позбавлений можливості дізнатись про те, що йому відмовили у задоволенні клопотання та, відповідно, не зміг сплатити судовий збір і усунути недоліки позовної заяви. 
75.          Слід зауважити, що господарський суд отримав клопотання про звільнення від сплати судового збору 13.10.2023. При цьому позивач стверджує про отримання ним ухвали Господарського суду міста Києва від 05.09.2023 лише 07.10.2023, тобто до закінчення строку на усунення недоліків позовної заяви. Якщо б Заявник дізнався про відмову йому в задоволенні клопотання до кінця відповідного строку, в нього була б можливість сплатити судовий збір і подати суду відповідні докази в межах установленого строку або клопотати про його поновлення. 
76.          Однак, розглянувши по суті клопотання та дійшовши висновку про відсутність правових підстав для його задоволення, господарський суд визнав надані позивачем докази такими, що не дають можливості встановити майновий стан позивача.
77.          Верховний Суд бере до уваги, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Доказами рівня майнового стану можуть бути документи, які підтверджують скрутний майновий стан особи, що, відповідно, унеможливлює сплату нею судових витрат. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини можуть бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати (аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 20.02.2020 у справі №420/1582/19, від 17.09.2020 у справі №460/3138/19 тощо).
78.          Питання перевірки реальної спроможності заявника сплатити судовий збір набуває особливої актуальності та має детально перевірятися судами у випадку, якщо заявники ставлять питання про звільнення, зменшення та/чи розстрочення/ відстрочення сплати судового збору. За наявності таких питань суди повинні вказувати, які конкретно докази заявник має надати на підтвердження факту свого незадовільного майнового стану, у разі якщо наданих доказів недостатньо або вони не є належними.
79.          Як неодноразово зазначав Верховний Суд (постанови від 21.10.2022 у справі №905/1059/21, від 30.11.2022 у справі №905/1060/21, від 02.02.2023 у справі №320/2083/21), оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справах: "Княт проти Польщі" ("Kniat v. Poland") від 26 липня 2005 року; "Єдамскі та Єдамска проти Польщі" ("Jedamski and Jedamska v. Poland") від 26 липня 2005 року).
80.          Враховуючи наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що суд першої інстанції зазначеного не врахував і лише формально пославшись на ненадання додаткових доказів на підтвердження майнового стану, відмовив у задоволенні заяви про звільнення позивача від сплати судового збору та одночасно повернув цю заяву ОСОБА_1 .
81.          Верховний Суд зауважує, що господарський суд у випадку розгляду по суті клопотання про звільнення Заявника від сплати судового збору, повинен був надати належну оцінку наведеним у клопотанні доводам та доданим до нього доказам. У разі відмови на підставі такої оцінки в задоволенні клопотання та у звільненні Заявника від сплати судового збору, господарський суд мав постановити відповідну ухвалу, направити її Заявнику та переконатись, що він отримав цю ухвалу і має розумний строк для сплати судового збору та подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказом сплати судового збору. 
82.          Проте господарський суд не дотримався наведеного алгоритму дій, який є необхідним під час розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви згідно з положеннями процесуального законодавства та висновками Верховного Суду.
83.          Ураховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та беручи до уваги, що суд повинен вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами заявника щодо можливості звернення до суду, з іншого боку, висновки господарського суду про повернення позову є передчасними.
84.          З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції безпідставно та неправомірно повернув позов ОСОБА_1 про визнання недійсними результатів аукціону на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, при цьому одночасно відмовивши у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.
85.          Звертаючись з касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм процесуального права, як необхідної передумови скасування прийнятого судового рішення.
86.          У цьому ж зв`язку твердження скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував ряд правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема щодо "правового пурізму"; щодо доктрини "заборони суперечливої поведінки" (принципу добросовісності); щодо стандарту доказування у справі; щодо підстав для відстрочення сплати судового збору у подібних правовідносинах, є безпідставними, оскільки наведені правові позиції Верховного Суду не спростовують висновку суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції своїми діями щодо залишення без задоволення клопотання про звільнення від плати судового збору та одночасного повернення позовної заяви не дотримався алгоритму дій, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.10.2023 у справі №910/10939/22.
87.          З урахуванням зазначеного, викладені доводи скаржника, наведені як підстава скасування оскаржуваної постанови, не впливають на правильність висновків суду апеляційної інстанції та не можуть бути самостійною підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції, оскільки не знайшли свого підтвердження.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
88.          Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
89.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції, - без змін. 
Судові витрати
90.          У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника. 

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 у справі 910/2437/21(910/11343/23) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                 С. Жуков

                                                                                                                  К. Огороднік