справа № 752/3062/25
головуючий у суді І інстанції Кордюкова Ж.І.
провадження № 22-ц/824/10826/2025
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
29 жовтня 2025 року                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мостової Г.І.,
суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф., 
за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про поновлення на роботі, -
в с т а н о в и в :
У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ТОВ «Нова пошта» про поновлення на роботі.
В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що листом №22815 від                    31 грудня 2024 відповідач повідомив його про звільнення з роботи з посади фахівця ділянки завантаження, Термінал Київ Захід, Регіональна мережа вантажної логістики №1, Департамент вантажної термінальної логістики, Операційна дирекція з 31 грудня 2024 року на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України за прогул без поважних причин.
Звільнення є незаконним, оскільки акт про відсутність його на роботі не складався, службове розслідування причин відсутності на роботі не проводилось. Жодна вакантна посада йому не пропонувалась.
Йому встановлена інвалідність ІІ групи, він має протипоказання до важкої фізичної праці.
Просив поновити його на роботі у ТОВ «Нова пошта» на посаді фахівця ділянки завантаження, Термінал Київ Захід, Регіональна мережа вантажної логістики №1, Департамент вантажної термінальної логістики, Операційна дирекція з дати звільнення.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що наказом від 28 жовтня 2022 року                № 209-В/тр увільнено ОСОБА_1 фахівця (ділянки) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон), від роботи 23 вересня 2022 року у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації у Збройні сили України зі збереженням місця роботи, посади і середнього заробітку на період продовження військової служби.
Наказом від 04 березня 2024 року  № 46-В/тр у зв`язку зі звільненням у запас з військової служби по мобілізації за станом здоров`я ОСОБА_1 , фахівцю (ділянки) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон) приступити до роботи з 13 лютого 2024 року.
Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Дати початку та закінчення військової служби, що зазначені у військовому квитку, визначають період, протягом якого на працівника поширюються гарантії, що передбачені у статті 119 КЗпП України.
Починаючи з 03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 (фахівець) був відсутнім на роботі без поважних причин, вказаний факт було зафіксовано актами про відсутність на роботі.
ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу проживання позивача                              лист № 18418 від 10 липня 2024 року з проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці. ОСОБА_1 вказаний лист отримав, однак не відреагував на вказаний лист та не надав письмових пояснень.
Також, позивачу ОСОБА_1 було направлено на адресу проживання лист вих. №18565 від 13 липня 2024 року з проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці. Вказаний лист повернувся з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Додатково інспектор з кадрів ТОВ «Нова Пошта» здійснювала переписку з ОСОБА_1 у месенджері VIBER, з якої вбачається, що останньому повідомлено про прогул та надано бланк «Пояснювальної записки», однак жодної реакції не відбулося та жодних пояснень не надано.
Наказом від 31 грудня 2024 року № 262-К ОСОБА_1 звільнено з посади Фахівець (ділянка) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон) Термінал Київ Захід (вантажний) Регіональна термінальна мережа № 1 (Київ Захід) Дирекція з термінальної логістики Операційна дирекція з 31 грудня 2024 року за прогул без поважних причин на підставі пункту  4 статті 40 КЗпП.
Враховуючи, що працівник не надав відповіді щодо поважності причин відсутності на робочому місці і був відсутній на момент звільнення, то інспектором з кадрів ТОВ «Нова Пошта» було направлено накази про звільнення та листи вих. №22815 від 31 грудня 2024 року на адресу проживання ОСОБА_1 про необхідність з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 , для отримання трудової книжки.
Враховуючи, що ОСОБА_1 не з`являвся на робочому місці з                          03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року, не надав ТОВ «Нова Пошта» ні пояснень, ні підтверджуючих документів про поважність причин відсутності на робочому місці, в результаті чого товариством вказані дії були кваліфіковані як прогул, та 31 грудня 2024 року видано наказ про звільнення на підставі пункту  4 статті 40 КЗпП, тим самим дії товариства не виходили за рамки правового поля та підстави для поновлення на роботі відсутні.
 
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів того, що його відсутність на робочому місці в зазначений період мала місце з поважних причин, а відповідачем дотримана процедура звільнення позивача з роботи за прогул.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що у судовому засіданні його представнику було повідомлено що відповідачем подано відзив на позовну заяву. 
Посилається на те, що позивач відзив на позовну заяву не отримував, а представнику було відмовлено в ознайомленні з відзивом на позовну заяву.
Наголошує, оскільки позивач був позбавлений змоги ознайомитись з відзивом на позовну заяву, то у нього і не було можливості надати свої заперечення щодо відзиву відповідача. 
Вказує, що судом першої інстанції у судовому засіданні встановлено, що починаючи з 03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року позивач був відсутнім на роботі без поважних причин, що підтверджується актами про відсутність на роботі.
Разом з тим наголошує, що жодного акту позивачем отримано не було та не знав про їх існування. А тому, ні позивач, ні його представник не мали можливості ознайомитися з актами, на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, та які були наявні в матеріалах справи.
Також зазначає, що всупереч нормам законодавства жодної вакантної посади на підприємстві позивачу не пропонувалось, хоча роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 АГГ № 939640, позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причини інвалідності - пов`язана із захистом Батьківщини. Протипоказання важкої фізичної праці.
Відповідно до довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 059230 - ступень втрати професійної працездатності у відсотках - 60 (шістдесят) % .
Звертає увагу, що враховуючи вищенаведені обставини, позивачу не було запропоновано перевестись на іншу посаду, хоча в роботодавця були всі виписки, що підтверджували стан здоров`я позивача.
На думку скаржника, акти, складені уповноваженими особами відповідача, якими ніби то встановлено відсутність позивача на робочому місці з 03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року не можуть бути належними доказами, оскільки позивач не отримував вказані акти, ознайомитись з актами представнику позивача було відмовлено.
 
Від ТОВ «Нова Пошта» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції.
 
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Матвєєва О.Я. підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити.
Представник ТОВ «Нова Пошта» повідомлений належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, у судове засідання не з`явилися.
Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.
Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку відповідача такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.
Статтею 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.
Статтею 139 КЗпП України встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.
Відповідно до статті 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю.
У необхідних випадках заходи дисциплінарного впливу застосовуються стосовно окремих несумлінних працівників.
За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана;  2) звільнення (частина 1 статті 147 КЗпП України).
Частиною 1 статті 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.
Дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці (частина 1 статті 148 КЗпП України).
Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.
При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Відповідно до частини 2 статті 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України).
Зі змісту частини 1 статті  235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
 
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував з ТОВ «Нова пошта» у трудових відносинах з 06 квітня 2017 року по 31 грудня 2024 року та працював на посаді фахівця (ділянка) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон) Термінал Київ Захід (вантажний) Регіональна термінальна мережа № 1 (Київ Захід) Дирекція з термінальної логістики Операційна дирекція.
У період з 23 вересня 2022 року по 12 лютого 2024 року ОСОБА_1 був увільнений від роботи у зв`язку з призовом на військову службу по мобілізації до Збройних сил України зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на час проходження військової служби.
Наказом від 04 березня 2024 року  № 46-В/тр у зв`язку зі звільненням у запас з військової служби по мобілізації за станом здоров`я ОСОБА_1 , фахівцю (ділянки) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон) приступити до роботи з 13 лютого 2024 року. Підстава: військовий квиток.
ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу проживання позивача                              лист № 18418 від 10 липня 2024 року з проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці. ОСОБА_1 вказаний лист отримав, однак не відреагував на вказаний лист та не надав письмових пояснень.
Також, позивачу ОСОБА_1 було направлено на адресу проживання лист №18565 від 13 липня 2024 року з проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці. Вказаний лист повернувся з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».
Додатково інспектор з кадрів ТОВ «Нова Пошта» здійснювала переписку з ОСОБА_1 у мессенджер «Viber», з якої вбачається, що останньому повідомлено про прогул та надано бланк «Пояснювальної записки», однак жодної реакції не відбулося та жодних пояснень не надано.
Починаючи з 03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 (фахівець) був відсутнім на роботі без поважних причин, вказаний факт було зафіксовано актами про відсутність на роботі.
- актом від 15 червня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 03 червня 2024 року по 15 червня 2024 року;
- актом від 30 червня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 червня 2024 року по 30 червня 2024 року;
- актом від 14 липня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 липня 2024 року по 14 липня 2024 року;
- актом від 15 серпня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 серпня 2024 року по 15 серпня 2024 року;
- актом від 31 серпня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 серпня 2024 року  по 31 серпня 2024 року;
- актом від 15 вересня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 вересня 2024 року по 15 вересня 2024 року;
- актом від 30 вересня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року;
- актом від 15 жовтня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 жовтня 2024 року по 15 жовтня 2024 року;
- актом від 31 жовтня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 жовтня 2024 року по 31 жовтня 2024 року;
- актом від 15 листопада 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 листопада 2024 року по 15 листопада 2024 року;
- актом від 30 листопада 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 листопада 2024 року по 30 листопада 2024 року;
- актом від 15 грудня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 01 грудня 2024 року по 15 грудня 2024 року;
- актом від 31 грудня 2024 року було зафіксовано відсутність на роботі без поважних причин з 16 грудня 2024 року по 31 грудня 2024 року.
Відповідно до службової записки «Про порушення трудової дисципліни» від 31 грудня 2024 року директора з персоналу дирекції з персоналу  ТОВ «Нова Пошта» зазначено про те, що працівник ОСОБА_1 , що працює на  посаді Фахівець (ділянки) Термінал Київ Захід (вантажний) ТОВ «Нова Пошта» порушені Правила внутрішнього розпорядку, що діють на підприємстві, а саме відсутність на роботі протягом тривалого періоду впродовж робочого дня                 (з 03 червня 2024 року по теперішній час), неповідомлення про поважність причин такої відсутності. 
Працівником не було повідомлено ані мене як керівника, ані інших працівників (колег по підрозділу, працівників відділу кадрового діловодства) про невихід на роботу в зв`язку із поважними причинами.
З огляду на зазначено, в межах наданих мені повноважень як керівнику, для з`ясування обставин невиходу працівника на роботу, були вжиті всі можливі заходи (телефонні дзвінки працівнику, опитування колег по підрозділу з ким він працював), проте станом на поточну дату такі заходи залишаються безрезультатними (за телефоном працівник недоступний, колеги працівника не володіють інформацією).
Крім того, інспектором з кадрів групи кадрового діловодства працівнику ОСОБА_1 , двічі були у направлені письмові повідомлення №18 418 від                  10 липня 2024 року та № 18 565 від 13 липня 2024 року про необхідність надання пояснень про поважність причин невиходу на роботу. Обидва листа були поверненні у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відділом кадрів було здійснено телефонний дзвінок, на номер телефону, зазначений в особовій справі, та надіслано повідомлення у мессенджер «Viber» з проханням надати пояснення, щодо своєї відсутності (копії документів додаються), але відповідь ним до цього часу не надана.
Враховуючи викладене вище, прошу вжити заходів відповідно до вимог чинного законодавства щодо ОСОБА_1 , а саме звільнити за прогул на підставі пункту 4 статті  40 КЗпП України (а.с. 58 т. 1).
 
Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності (правовий висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №235/5659/20).
 
ТОВ «Нова Пошта» направило на адресу проживання позивача лист вих. № 18418 від 10 липня 2024 року з проханням надати пояснення щодо відсутності на робочому місці.
ОСОБА_1 вказаний лист отримав, проте не надав письмових пояснень.
Отже, позивач ОСОБА_1 не надав доказів того, що його відсутність на робочому місці в зазначений період мала місце з поважних причин.
Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, в тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами (правовий висновок, який міститься у постановах Верховного Суду від                        15 листопада 2021 року у справі №212/9516/19, від 31 січня 2025 року у справі №699/687/23).
 
Судом встановлено, що позивач був звільнений з роботи 31 грудня                    2024 року за прогул, який тривав з 03 червня 2024 року по 31 грудня 2024 року.  
31 грудня 2024 року ТОВ «Нова пошта» видало наказ № 262-К, яким ОСОБА_1 звільнено з посади Фахівець (ділянка) Ділянка завантаження (місто, міжрегіон) Термінал Київ Захід (вантажний) Регіональна термінальна мережа № 1 (Київ Захід) Дирекція з термінальної логістики Операційна дирекція з 31.12.2024 за прогул без поважних причин на підставі пункту 4 статті 40 КЗпП України.
Підсумовуючи встановлене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з роботи за прогул.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивачу не було запропоновано перевестись на іншу посаду, хоча в роботодавця були всі виписки, що підтверджували стан здоров`я позивача, то апеляційний суд враховує таке.
Звертаючись з позовом, позивач надав довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 АГГ № 939640, де позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причини інвалідності - пов`язана із захистом Батьківщини та протипоказання важкої фізичної праці, а також довідку про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12 ААА № 059230 - ступень втрати професійної працездатності у відсотках - 60 (шістдесят) % .
Відповідно до статті 170 КЗпП України роботодавець зобов`язаний перевести працівника на легшу роботу, якщо працівник надав відповідний медичний висновок. Оформлюється таке переведення на підставі заяви працівника та наказу на переведення роботодавця.
Позивачем не надано доказів про те, що він на підставі статті 170 КЗпП України звертався до роботодавця з заявою про переведення на легшу роботу у зв`язку зі станом здоров`я та надав роботодавцю вказані вище довідки.
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача                ОСОБА_1 - адвокат Матвєєва О.Я. також вказала про відсутність доказів, що підтверджують доведення позивачем роботодавцю інформації про стан його здоров`я та надання йому вказаних довідок,  а також  звернення позивача до роботодавця з заявою про переведення на легшу роботу у зв`язку зі станом здоров`я.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що позивач був позбавлений змоги ознайомитись з відзивом на позовну заяву та надати свої заперечення щодо відзиву відповідача, то відтворивши аудіо запис судового засідання суду першої інстанції 17 березня 2025 року, апеляційним судом встановлено, що  інтереси позивача представляла адвокат Мабаракшина Є.Д. В судовому засіданні  встановлено, що ТОВ «Нова Пошта» поданий відзив на позовну заяву, до відзиву ТОВ «Нова Пошта» долучені докази його направлення на правильну адресу позивача. Представник позивача - адвокат Мабаракшина Є.Д. зазначила, що позивач повідомив їй про те, що відзив не отримав, однак будь який клопотань у зв`язку з цим представником позивача заявлено не було (а.с. 61-65 т. 1).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.   
 
Дата складення повного судового рішення 10 листопада 2025 року.

 

Головуючий                                                              Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                              Р.В. Березовенко
 
                                                                                              О.Ф. Лапчевська