Справа № 347/2934/24 
Провадження № 22-ц/4808/1211/25 
Головуючий у 1 інстанції КНИЩУК Р. М. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 вересня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       головуючої                        Пнівчук О.В.
       суддів:                        Бойчука І.В., Луганської В.М.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на рішення Косівського районного суду 10 червня 2025 року, в складі судді Книщука Р.М., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У грудні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Процент» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову зазначаено, що відповідно до укладеного Кредитного договору № 1446-1111-1 від 27.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, строком на 365 днів до 26.10.2024 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідач порушив умови кредитного договору в зв`язку з чим його заборгованість станом на 23.12.2024 становить 5000 грн – заборгованість за кредитом, 63875 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 по 26.10.2024, що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 3.5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів.
Рішенням Косівського районного суду від 10 червня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Процент», заборгованість за кредитним договором №1446-1111-1 від 27.10.2023 року в розмірі - 68875 грн; 2422,40 грн оплаченого судового збору та 3000 грн витрат на правову допомогу.
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача 5000 грн (тіло кредиту) та 2000 грн витрат на правову допомогу та судового збору.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначив, що з позовними вимогами позивача частково згідний, а саме згідний повернути позивачу борг в сумі 5000 грн - заборгованість за кредитом (тіло кредиту). Не погоджується з позовними вимогами в частині стягнення з нього заборгованості за процентами в сумі 63875 грн за період з 27.10.2023 по 26.10.2024, що нараховані відповідно до п.1.2 кредитного договору за ставкою 3.5 % за кожен день користування кредитом ( 1277,5% річних ). Зазначив, що не отримував від позивача додатку №1 до Кредитного договору №1446-1111-1 від 27.10.2023, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. Ним не було сплачено тіло кредиту та проценти за користування кредитом в зв`язку з тим, що сторона позивача зумисне не виходила на телефонний зв`язок, по номеру телефону зазначеному в Кредитному договорі №1446-1111-1 від 27.10.2023 служби підтримки : НОМЕР_2 . 
Апелянт зазначив, що жодного разу позивач не повідомляв його про те, що він прострочив погашення чергового платежу згідно з Договором. Стороною позивача також не виконано умови Договору зазначені в п.2.2.4 та п.2.2.5, згідно даних пунктів Договору сторона позивача (товариство) зобов`язані приймати всі заходи впливу та примусу для повернення заборгованості по Кредитному договору, в тому числі шляхом направлення листа на його адресу в електронному або поштовому виді, або будь-якими іншими засобами телекомунікації, включаючи надсилання повідомлень електронною поштою, текстових повідомлень та повідомлень з посиланням на місце розташування відповідних документів, розміщення інформації в Особистому кабінеті, посилання інформації за допомогою мессенджерів телеграм, вайбер тощо. 
На даний час апелянт перебуває у важкому матеріальному становищі, не працює, оскільки здійснює догляд за своєю матір`ю, інвалідом першої групи та батьком, інвалідом третьої групи.
Також скаржник вважає неспівмірними витрати на правову допомогу зі складністю справи, сумою заборгованості, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. 
Зазначає, що категорія справи про стягнення заборгованості за кредитним спором є нескладною, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3000,00 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Процент» зазначив, що кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»
Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким Позичальник ознайомилася перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту.
Відповідно до укладеного Кредитного договору №1446-1111-1 від 27.10.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «ПРОЦЕНТ» та ОСОБА_1 відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн строком на 365: днів (до 26.10.2024 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_3 емітовану АТ «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків зі користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних).
Зазначив, що відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I Закону України «Про споживче кредитування» поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Кредитний договір укладено до набрання чинності Законом №3498-ІХ, зміни до Кредитного договору, що укладений з відповідачем, не вносились (додаткові договори щодо продовження строку дії та інших умов не укладались), то відповідно правових підстав для перерахунку денної процентної ставки яка є фіксованою немає. Договір № 2299-1619-1 від 14.11.2023 укладений між сторонами, є чинним, не визнаний недійсним, судовими рішеннями не встановлена його нікчемність чи неукладеність.
Відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надав належних, допустимих та достатніх доказів на спростування його правильності.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 68 875 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до Кредитного договору №1446-1111-1 від 27.10.2023 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 , відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів до 26.10.2024 року, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_3 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних).
Відповідач умови кредитного договору належно не виконував, внаслідок чого його заборгованість станом на 23.12.2024 становить 5000 грн - заборгованість за кредитом, 63875 грн- заборгованість за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 по 26.10.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2 кредитного договору за ставкою 3.5% за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та графіку платежів. 
Також суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Перевіривши матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено, що 27.10.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1446-1111-1, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн, строком на 365 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (1277,5% річних). Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 28 днів. 
Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Факт отримання кредитних коштів відповідачем у сумі 5000 грн за договором №1446-1111-1 від 27 жовтня 2023 року підтверджується квитанцією про перерахування суми кредиту, яке здійснювалося за допомогою системи Fondy на картковий рахунок, вказаний відповідачем в анкеті-заяві та випискою про рух коштів по картці НОМЕР_4 .
Інформацією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-250131/53709-БТ від 22.01.2025 стверджується, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_5 ( НОМЕР_6 ).
Номер телефону на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_5 за період з 27.10.2023 по 01.11.2023 та який знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 НОМЕР_7 .
Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_5 за період з 27.10.2023 по 01.11.2023 ОСОБА_1 у період з 27.10.2023 по 01.11.2023 користувався кредитними коштами в сумі 5000,00 грн, які були зараховані на його кредитну карту 27.10.2023.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №1446-1111-1 від 27.10.2023, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 23.12.2024 складає 68875,00 грн, з яких: 5000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 63875, 00 грн прострочена заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам, у період з 27.10.2023 по 26.10.2024, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом (1277,5% річних) та Графіку платежів.
Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).
Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Законом України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення договорів в мережі, процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 23 березня 2020 року по справі № 404/502/18, відповідно до якого: будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Отже, кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
У справі, яка переглядається, встановлено, що 27 жовтня 2023 року між сторонами укладено кредитний договір №1446-1111-1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 гривень, строком на 365 днів.
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Кредитний договір №1446-1111-1 містить персональні дані відповідача, зокрема, його паспортні дані, номер картки платника податків, номер мобільного телефону, а також номер карткового рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Також в даному кредитному договору визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору та строк дії договору. Процентна ставка за користування кредитом відповідно до п.1.2 кредитного договору, складає у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування (1277,5%). Строк надання кредиту відповідно до п. 1.3. Кредитного договору становить 365 днів. 
Відповідно до п.1.3. періодичність платежів зі сплати процентів ставлять кожні 28 днів, що відображено в додатку №1 до кредитного договору.
Відповідно до п.п. 2.4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується у встановлений строк (п. 1.3. Кредитного договору) повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 
Згідно п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Тобто, у межах строку кредитування відповідач зобов`язаний сплачувати позивачу проценти періодичними платежами кожні 28 днів.
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, проценти за користування кредитом нараховувалися за відсотковою ставкою в розмірі 3,5% у період з 27.10.2023 по 26.10.2024 року. Загальна сума нарахованих відсотків становить 63875, 00 грн.
Ураховуючи викладені обставини, колегія суддів доходить висновку, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору.
Колегія суддів вважає, що з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про укладання ОСОБА_1 та ТОВ СК «Процент» кредитного договору та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед ТОВ СК «Процент» та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5 000,00 грн.
Однак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 63875, 00 грн простроченої заборгованості по нарахованим та не сплаченим процентам з огляду на таке.
Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1,5% від суми кредиту за кожен день, з 20 серпня 2024 року по 30 жовтня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом становить не може перевищувати 1% від суми кредиту за кожен день.
Розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, однак вони повинні узгоджуватися із нормами Закону.
Кредитний договір №1446-1111-1 від 27.10.2023 року укладений строком 365 днів. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року набрав чинності 24 грудня 2023 року. Тобто даний кредитний договір діяв після набрання чинності цим Законом. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що до даних правовідносин застосовується зазначений вище закон.
Відповідно до п. 1.2 кредитного договору №1446-1111-1 від 27.10.2023 року процентна ставка становить 3,5%, отже з 27 жовтня 2023 року до 24 грудня 2024 року (до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року), застосовується процентна ставка за користування кредитом, яка визначено умовами кредитного договору №1446-1111-1 від 27.10.2023 року, а саме 58 днів * 5 000 грн * 3,5% = 10 150 грн.
Починаючи з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року - розмір процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 2,5% від суми кредиту за кожен день - 120 днів *(5000 гривень * 2,5%) і становить 15 000 гривень.
Починаючи з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року - 120 днів *(5000 гривень * 1,5%) і становить 9 000 гривень.
Починаючи з 20 серпня 2024 року по 26 жовтня 2024 року – 67 днів *(5000 гривень * 1 %) і становить 3350 гривень.
Загальний розмір відсотків за користування кредитом в межах строку договору становить 37 500 гривні.
Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, помилково не застосував до даних правовідносин Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року та безпідставно стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Процент» вказану позивачем заборгованість в повному обсязі, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування».
Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, виписка по вказаному рахунку за період з 27.10.2023-01.11.2023 в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивачем надані суду належні та допустимі докази, а саме первинні бухгалтерські документи щодо надання кредитних коштів, отримання таких коштів відповідачем за кредитним договором №1446-1111-1 від 27.10.2023 року.
Відповідачем не надано до суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були ним отримані.
Розмір процентів за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.
При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України).
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Косівського районного суду від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент», заборгованість за кредитним договором №1446-1111-1 від 27.10.2023 у розмірі 42 500 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 37 500,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 по 26.10.2024 року.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що є підстави для перерозподілу судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, оскільки за результатами апеляційного перегляду апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Косівського районного суду 10 червня 2025 року скасовано та ухвалено нове рішення.
За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1462 (а.с. 87). 
При зверненні з апеляційною скаргою відповідачем сплачено судовий збір у розмірі 3 633 грн, що підтверджується квитанцією АТ Укрпошта (а.с.185). 
Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Процент» задоволено на 61,70 %, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1494,60 грн.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 38,30 % тому з ТОВ «Фінансова компанія «Процент» на його користь підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 391,44 грн.
Згідно з ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Провівши взаємозалік судового збору, остаточно з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Процент» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 103,16 грн.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137 ЦПК України).
З аналізу частини третьої статті 141ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20, провадження № 14-20цс22).
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5ст. 137 ЦПК України).
Отже, в силу приписів наведених вище норм для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір(позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).
В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн.
До позовної заяви позивачем додано копію договору про надання правничої допомоги № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року про надання юридичних послуг, довіреність від 03.06.2024 року, якою ТОВ «ФК Процент» уповноважує адвоката Руденка К.В. представляти інтереси товариства, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг згідно договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року та витяг до нього.
З витягу до акту прийому-передачі наданих послуг згідно договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024 року вбачається, що відповідно до умов договору адвокатом підготував позовну заяву про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 , вартість послуги – 9000 грн, складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику ОСОБА_1 , вартість послуги – 1000 грн.
Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає про неспівмірність витрат на правову допомогу зі складністю справи, сумою заборгованості, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом виконаних робіт та ціною позову. 
Проте з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції Кузменюком С.М. не було подано заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу.
У постанові Верховного суду від 21 травня 2025 року у справі № 369/10615/19 зазначено «Касаційний суд акцентує увагу, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності відповідного заперечення іншої сторони, яка вказує на неспівмірність витрат та наводить відповідне обґрунтування, за потреби - з наданням доказів невідповідності заявлених витрат цим критеріям.» 
Суд першої інстанції з урахуванням викладеного, обґрунтовано стягнув частково витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн, відтак підстав для зміни судового рішення в цій частині апеляційним судом не встановлено.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК Процент» просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, однак до відзиву представником позивача не додано акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги та платіжну інструкцію про сплату витрат на правовому допомогу, а тому колегія суддів приходить до висновку про відмову у стягненні таких витрат на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Косівського районного суду від 10 червня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП  НОМЕР_8 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент», (код ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 48), заборгованість за кредитним договором №1446-1111-1 від 27.10.2023 у розмірі 42 500 грн (сорок дві тисячі п`ятсот) грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за кредитом; 37 500,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 27.10.2023 по 26.10.2024 рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , (РНОКПП  НОМЕР_8 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Процент», (код ЄДРПОУ 41466388, місцезнаходження: м. Київ, вул. Вацлава Гавела, 48) 103,16 грн витрат по оплаті судового збору.
Рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча                                                        О.В. Пнівчук
Судді:                                                                І.В. Бойчук
                                                               В.М. Луганська