ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/1353/23                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Олексій РІДЗЕЛЬ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 вересня 2025 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
за участю:
секретаря судового засідання Кузьмука Б.І.,
представника позивача - Ніколаєнка О.В.,
представника відповідача - Білоуса В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Імеріс Багачеве" до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И В :
У Черкаський окружний адміністративний суд надійшов адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Ватутінський комбінат вогнетривів" (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач, апелянт), в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.02.2023 №981/23-00-07-05-01, №992/23-00-07-05-01 та №993/23-00-07-05-01.
Позов мотивовано тим, що спірні рішення прийняті неправомірно та всупереч вимогам податкового законодавства України. Зокрема, висновки акту перевірки не відповідають нормам податкового законодавства, базуються на припущеннях і не підтверджуються доказами, натомість у позивача наявні всі первинні бухгалтерські документи з контрагентами, які спростовують висновки контролюючого органу, що наведені в акті перевірки, а тому позивач вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.
Крім того, оскаржуваними рішеннями позивача повторно притягнуто до юридичної відповідальності одного виду за одне і теж правопорушення, що є самостійною та безумовною підставою для його скасування.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 07.02.2023 №981/23-00-07-05-01, №992/23-00-07-05-01 та №993/23-00-07-05-01.
Позиція суду мотивована тим, що ним встановлено та підтверджено матеріалами справи рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагентів податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, встановлено зв`язок між укладеними договорами та господарською діяльністю платників податків, витрати підтверджені первинними документами, суд вважав встановленим факт здійснення господарських операцій, а відтак дійшов висновку про відсутність підстав у контролюючого органу для винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Факт транспортування придбаного у ТОВ «Бест Біо», ПП «Сажев» товару підтверджується скріпленими печатками сторін договору та підписаними уповноваженими особами товарно-транспортними накладними та накладними на розвантаження, в яких вантажоодержувачем є позивач; ТТН не викликають сумнівів у їх достовірності.
Доводи відповідача про відсутність доказів відрядження завідувача центрального складу та комірника, суд вважав необґрунтованими, оскільки фактичне отримання товару ними здійснювалось на складі позивача за вказаною адресою; не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо; відповідач не надав жодного доказу на підтвердження фактів виписування податкових накладних з метою надання/отримання податкової вигоди.
Суд дійшов висновку про відсутність сукупності достатніх обставин вважати, що господарські операції позивача з контрагентами, на підставі яких він включив суми коштів у податковий кредит, не мали реального характеру; під час розгляду справи судом встановлено, що правовідносини між позивачем та вказаним контрагентами оформлені належним чином, тобто їх реальність підтверджується належно складеними первинними бухгалтерськими документами, відтак суд виснував, що твердження податкового органу про безтоварність господарських операцій, є безпідставними.
Безпідставність висновків відповідача про безтоварність господарських операцій та правомірність податкового кредиту, про що доводив позивач і в цій справі, протиправність ППР щодо зняття такого податкового кредиту та зменшення від`ємного значення ПДВ, які у подальшому відображені позивачем у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року та зняті спірним ППР, підтверджені рішеннями судів у справах №580/2055/23 та №580/2971/23.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає наступне.
Позивач мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема оформивши господарську операцію тими документами які відображають її дійсний зміст, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно та без належної обачності з метою зменшення бази оподаткування. 
Проведеною перевіркою встановлено та підтверджено, що первинна документація щодо здійснених господарських операцій позивача із контрагентами є такою, що не містить достовірної інформації та не несе в собі доказової сили. 
Документи повинні підтверджували і розкривали суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету. Щоб так кваліфікувати природу господарських операцій, необхідно послатися на допустимі та належні докази, якими засвідчується стан (якість) таких операцій. Без цього неможливо перевірити правильність обчислення і сплати сум податкового грошового зобов`язання на підставі таких операцій. 
Предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару/надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту. 
Факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена рішенням суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому відображення в податковому обліку наслідків такої господарської операції є безпідставним.
Спростування того, що зазначені висновки в акті перевірки ґрунтуються виключно на особистих припущеннях посадових осіб, які проводили перевірку та не відповідають чинному законодавству у позовній заяві не наведено та відсутнє належне обґрунтування позовних вимог. 
Суд першої інстанції повинен був відхилити приведені позивачем доводи не правомірності встановлених перевіркою порушень, як підстави скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. З урахуванням всіх зазначених і досліджених обставин, що зазначені відповідачем та встановлені під час перевірки, апеляційний суд повинен погодитися із доводами апеляційної скарги відповідача про відсутність підстав для задоволення позову.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.06.2025 та 07.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Позивач зареєстрований юридичною особою з 20.07.1995 (код ЄДРПОУ 00191916).
Службовими особами ГУ ДПС у Черкаській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року від`ємного значення ПДВ, у т.ч. заявленого відшкодування з бюджету.
Результати перевірки оформлені актом від 13.01.2023 №318/23-00-07-05-01/00191916.
Згідно з висновками акту перевірки ГУ ДПС у Черкаській області встановлено порушення позивачем вимог:
- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.200.2 ст.200 ПК України, що призвело до заниження податкового зобов`язання з ПДВ на 63 705,00 грн;
- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, абз.«б» п.200.4 ст.200 ПК України, що призвело до завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ на 1 137 845,00 грн;
- п.198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, абз.«в» п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого позивачем завищено від`ємне значення ПДВ, що враховується до складу наступного звітного періоду в сумі 775 213,00 грн.
На підставі висновків вищевказаного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.02.2023:
№981/23-00-07-05-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ на 70 076,00 грн, у т.ч. штрафна санкція 6 371,00 грн;
№992/23-00-07-05-01, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2022 року на суму 1 137 845,00 грн та застосовано штрафні санкції на суму 113 785,00 грн;
№993/23-00-07-05-01, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2022 року на 775 213,00 грн.
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління ДПС у Черкаській області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 44.3 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
Згідно з пунктом 44.4 статті 44 ПК України якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
Відповідно до пункту 44.6 статті 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Цьому обов`язку кореспондує право посадових осіб контролюючого органу при проведенні перевірок вимагати і отримувати у платників податків копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таке право закріплене нормою пункту 85.4     статті 85 ПК України.
Отже, надання платником фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих ним показників податкового обліку. Обов`язок платника зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності.
Відповідно до пп. 14.1.181. п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. При цьому порядок та умови формування податкового кредиту визначені статтею 198 Податкового кодексу.
Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
У відповідності до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Згідно з пунктом 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Бюджетне відшкодування за визначенням, наведеним у підпункті 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Особливості визначення бази оподаткування в разі постачання товарів/послуг в окремих випадках встановлено ст. 189 ПК України. Зокрема, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання (п.п.189.1 ст.189)
Підпунктом «г» п.п. 198.5 ст. 198 встановлено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до  пункту 189.1  статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених  пунктом 189.9  статті 189 цього Кодексу)
Відповідно до обставин справи між сторонами виник спір щодо дотримання позивачем податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2022 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 21.11.2022 року №9246791344 від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету в сумі 1 137 845 грн.
За висновками акту, перевіркою не підтверджується реальність здійснення господарської операції, документально оформленої між ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» та контрагентом - постачальником ТОВ «БЕСТ БІО» у вересні 2022 року з придбання лушпиння соняшникового подрібненого. 
Враховуючи викладене, відповідач вказує, що ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» в порушення п.198.1., п. 198.2., п.198.3., 198.6. ст.198 Податкового кодексу України завищило податковий кредит за вересень 2022 року в сумі 170 655 грн.
Підставою для наведених висновків слугує наступне:
- відповідно до видаткових накладних, в графі отримав зазначено ОСОБА_1 - завідувач центральним складом, який на дату отримання товару не перебував у відрядженні у м. Одеса; 
- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2022 за №317819621 встановлено, що за адресою м. Одеса (місце складання видаткових накладних на подрібнене лушпиння соняшнику) відсутні права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження;
- відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2022 за №317819621 встановлено, що за адресою: Дніпропетровська область, с.Миколаївка, вул.Садова 5 та Одеська область, Біляївський район, с.Великий Дальник (пункти навантаження подрібнене лушпиння соняшнику) відсутні права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження;
- відповідно до поданих повідомлень за формою №20-ОПП про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність ТОВ «БЕСТ БІО» має лише один автомобіль та один автопричеп, проте згідно ТТН від 01.09.2022 року №000060 та від 04.09.2022 року №000064 зазначено різні номера автомобілів та автопричепів; 
- відповідно до поданого перевізником ФОП ОСОБА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 за вересень 2022 року від 03.11.2022 року № 9229410861 Додаток 1 «Вiдомостi про нарахування заробiтної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особа» до Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платникiв податкiв - фiзичних осiб, i сум утриманого з них податку відсутні відомості про працівника ОСОБА_3 , який зазначений водієм у ТТН від 05.09.2022 року №000065; 
- при аналізі даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що в період з 01.09.2022 року по 05.09.2022 року ТОВ «БЕСТ БІО» подрібнене лушпиння соняшнику, яке реалізоване ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів», не придбавало та не виробляло, що унеможливлює його реалізацію ТОВ «БЕСТ БІО» ПАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» у вересні 2022 року;
- відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого внеску за вересень 2022 року, свідчить про відсутність офіційно прийнятих працівників на роботу, трудових ресурсів для здійснення фінансово-господарської діяльності в частині зберігання, придбання та реалізації лушпиння соняшникового подрібненого.
За висновками акту, перевіркою не підтверджується реальність здійснення господарської операції, документально оформленої між ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» та контрагентом - постачальником ПП «Сажев» у вересні 2022 року з придбання лушпиння соняшникового подрібненого.
Враховуючи викладене, відповідач вказує, що ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» в порушення п.198.1., п.198.2., п.198.3., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України завищило податковий кредит за вересень 2022 року в сумі 38 900,33 грн.
Підставою для наведених висновків відповідач визначив наступне:
- у результаті аналізу даних Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що в період з 01.09.2022 року по 03.09.2022 року ПП «Сажев» не придбавало та не виробляло лушпиння соняшникове подрібнене реалізоване ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів», що унеможливлює його реалізацію ПП «Сажев» ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» у вересні 2022 року;
          - відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.12.2022 за №317819520 встановлено, що за адресою м. Кропивницький, вул..Аджаманського,5 (пункт навантаження лушпиння соняшникового подрібненого) відсутні права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження.
Відповідач також вказав, що порушення податкового законодавства були допущені ПрАТ «Ватутінський комбінат вогнетривів» при складанні Декларацій з ПДВ за серпень та вересень 2022 року, що вплинуло на формування рядків 16, 16.1 та рядка 17 Декларації з ПДВ за жовтень 2022 року. 
Враховуючи викладене, апелянт вважає, що позивачем завищено суму податкового кредиту по рядку 17 Декларації за жовтень 2022 року в розмірі 197 6763 грн за рахунок завищення показника у рядку 16.1 Декларації. 
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показника рядка 19 Декларації) встановлено її завищення на 1 913 058 грн. 
У результаті вищевказаних порушень податкового законодавства занижено податкове зобов`язання з ПДВ до сплати (рядок 18 Декларації з ПДВ за жовтень 2022 року) на суму 63 705 грн, чим було порушено п.200.2 ст.200 розд.V Кодексу. 
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2. Декларації) встановлено її завищення на 1 137 845 грн.
Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник рядка 21 декларації) встановлено її завищення на 775 213 грн внаслідок завищення показника рядків 16.1, 16, 17, 19, 20, 20.3 Декларації (внаслідок вищевказаних порушень), чим було порушено абз.в) п.200.4 ст.200 розд.V Кодексу.
Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом.
Так, колегія суддів акцентує увагу на тому, що доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
-          первинна документація щодо здійснених господарських операцій позивача із контрагентами є такою, що не містить достовірної інформації та не несе в собі доказової сили;
-          предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самої господарської операції (поставки товару/надання послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту.
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо первинної документації позивача, судова колегія враховує наступне.
01 липня 2022 року між позивачем та ТОВ «Бест Біо» укладено договір поставки №121/22, предметом якого є поставка сухого подрібненого лушпиння соняшнику.
За результатами проведення вказаної господарської операції ТОВ «Бест Біо» та позивачем оформлено і підписано видаткові накладні: від 01.09.2022 №61 на суму 190 554,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 759,00 грн); від 01.09.2022 №60 на суму 198 562,00 грн (у т.ч. ПДВ - 33 093,67 грн); від 02.09.2022 №63 на суму 190 008,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 668,00 грн); від 04.09.2022 №64 на суму 186 368,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 061,33 грн); від 05.09.2022 №65 на суму 132 860,00 грн (у т.ч. ПДВ - 22 143,33 грн); від 05.09.2022 №66 на суму 125 580,00 грн (у т.ч. ПДВ - 20 930,00 грн).
Вказані видаткові накладні підписані уповноваженими особами сторін договору.
Поставка товару здійснювалась за умовами Inkoterms 2010 на склад позивача за адресою: Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 11.
Факт транспортування товару підтверджується скріпленими печатками сторін договору та підписаними уповноваженими особами товарно-транспортними накладними, у яких вантажовідправником є ТОВ «Бест Біо», а вантажоодержувачем позивач, а також накладними на розвантаження товару.
12 липня 2022 року між позивачем та ПП «Сажев» укладено договір поставки №120/22, предметом якого є поставка позивачу сухого подрібненого лушпиння соняшникового негранульованого.
За результатами проведення вказаної господарської операції ПП «Сажев» та позивачем оформлено і підписано видаткову накладну від 03.09.2022 №35 на суму 233 402,00 грн (у т.ч. ПДВ - 38 900,33 грн).
Вказана видаткова накладна підписана уповноваженими особами сторін договору.
Поставка товару здійснювалась за умовами Inkoterms 2010 на склад позивача за адресою: Черкаська обл., м. Ватутіне, вул. Індустріальна, 11.
Факт транспортування товару підтверджується скріпленою печаткою сторін договору та підписаною уповноваженими особами товарно-транспортною накладною та накладною на розвантаження, в яких вантажовідправником є ПП «Сажев», а вантажоодержувачем позивач.
Апелянт зазначає про те, що позивач мав можливість дотриматися норм чинного законодавства, зокрема оформивши господарську операцію тими документами які відображають її дійсний зміст, однак не вжив достатніх заходів для цього через те, що діяв нерозумно та без належної обачності з метою зменшення бази оподаткування.
У контексті наведеного судова колегія зауважує відсутність конкретизації переліку документів, що за позицією відповідача, слід оформити позивачу для відображення дійсного змісту господарських операцій із ТОВ «Бест Біо» та ПП «Сажев». Разом з тим, не вказуючи конкретного переліку, відповідач стверджує, що такі документи повинні підтверджувати і розкривати суть, внутрішню сторону господарських операцій, їх справжність, економічну вигоду (виправданість, ризик) і ділову мету.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження реальності здійснення господарських операцій позивачем надано видаткові накладні від 01.09.2022 №61 на суму 190 554,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 759,00 грн); від 01.09.2022 №60 на суму 198 562,00 грн (у т.ч. ПДВ - 33 093,67 грн); від 02.09.2022 №63 на суму 190 008,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 668,00 грн); від 04.09.2022 №64 на суму 186 368,00 грн (у т.ч. ПДВ - 31 061,33 грн); від 05.09.2022 №65 на суму 132 860,00 грн (у т.ч. ПДВ - 22 143,33 грн); від 05.09.2022 №66 на суму 125 580,00 грн (у т.ч. ПДВ - 20 930,00 грн), від 03.09.2022 №35 на суму 233 402,00 грн (у т.ч. ПДВ - 38 900,33 грн); податкові накладні від 01.09.2022 №№59-60 від 02.09.2022 №62, від 04.09.2022 №63, від 05.09.2022 №№64-65 та від 16.09.2022 №1; товарно-транспортні накладні та платіжні доручення.
За правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 19.07.2021 у справі № 1.380.2019.002018, надання платником податків податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання,  окрім випадку, якщо податковий орган не довів, що відомості, які містяться в документах, є недостовірними. Для податкового обліку значення має саме факт поставки тим постачальником, який вказаний в первинних документах, наданих платником податків на підтвердження задекларованих сум податкового кредиту.
Разом з тим, заперечуючи проти допустимості та достовірності наведених документів, апелянтом не надано доказів того, що вищевказані первинні документи містять у собі дефекти форми, змісту або походження, які в силу приписів частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, спричинили б втрату такими документами юридичної сили.
Відповідно до вимог частини 1 статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Проте, відповідачем не надано і матеріали справи не містять доказів, що вищезазначені первинні документи визнані судом недійсними або не відповідають вимогам чинного законодавства.
Надаючи оцінку доводам апелянта щодо реальності здійснення господарських операцій, судова колегія враховує наступне.
Апелянт наголошує на тому, що факт фіктивності господарської діяльності не може залишитися неврахованим судом, оскільки статус фіктивного підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю навіть за формального підтвердження її первинними документами та дає підстави для висновку про те, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена рішенням суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому відображення в податковому обліку наслідків такої господарської операції є безпідставним.
Втім, судова колегія враховує відсутність у матеріалах справи доказів наявності у позивача та його контрагентів ТОВ «Бест Біо» та ПП «Сажев» статусу фіктивного підприємства, зокрема рішень судів, якими встановлена наведена фіктивність господарської діяльності.
Таким чином, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції щодо належного підтвердження матеріалами справи руху активів у процесі здійснення господарських операцій, наявності у позивача та його контрагентів податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, зв`язку між укладеними договорами та господарською діяльністю платників податків, підтвердження витрат первинними документами, що в сукупності свідчить про доведеність факту здійснення господарських операцій.
Судова колегія також враховує відсутність доводів апелянта щодо подвійного дослідження тих же правовідносин у актах перевірок, наслідки яких оскаржені у справах №580/2055/23 (податкові повідомлення-рішення від 07.12.2022 №7021/23-00-07-05-01, №7022/23-00-07-05-01) та №580/2971/23 (податкові повідомлення-рішення від 10.01.2023 №258/23-00-07-05-01 та № 262/23-00-07-05-01).
Зокрема, апелянт жодним чином не заперечує висновків суду першої інстанції про безпідставність покликань на безтоварність господарських операцій та правомірність податкового кредиту, протиправність податкових повідомлень-рішень щодо зняття податкового кредиту та зменшення від`ємного значення ПДВ, які у подальшому відображені позивачем у декларації з ПДВ за жовтень 2022 року та зняті спірним податковим повідомленням-рішенням, що підтверджені рішеннями судів у справах №580/2055/23 та №580/2971/23.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Усупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин і не довів правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, щодо наявності підстав для скасування рішення суду першої інстанції, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався суд, ґрунтуються на переоцінці обставин справи, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області -залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 травня 2025 року -залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлено 17 вересня 2025 року 

Суддя доповідач:                                    В.Ю. Ключкович

Судді:                                                              О.О. Беспалов

                                                                          Т.Р. Вівдиченко