ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
01010,  м. Київ,  вул. Князів Острозьких, 8, корп. 30. тел/факс 254-21-99, e-mail: inbox@6aa.court.gov.ua

Головуючий у першій інстанції: Падій В.В.                                                                                                       Суддя-доповідач: Епель О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 вересня 2025 року                                                      Справа № 620/678/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
Головуючого судді          Епель О.В., 
суддів:                              Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області   на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року у справі

за позовом            ОСОБА_1     

до                    Головного управління Пенсійного фонду України у  
Львівській області,
Головного управління Пенсійного фонду України в  
Чернігівській області

про                     визнання протиправним та скасування рішення,  
зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

          Історія справи.
ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Відповідач - 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - Відповідач - 2), в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 253550004443 від 31.12.2024 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) у проведенні перерахунку пенсії про перехід на пенсію за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII;
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області, призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком в середніх розмірах за відповідною посадою відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII з 23.12.2024 року зарахувавши до стажу державної служби періоди роботи в податкових органах з 22.12.1992 року по 11.12.2024 року з урахуванням довідок про складові заробітної плати від 20.12.2024 року 60/25-01-10-02-06 та від 20.12.2024 року 61/25-01-10-02-06, видані Головним управлінням Державної податкової служби у Чернігівській області.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року позовні вимоги задоволено повністю.
Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи Позивачки з 1992 року по 01.05.2016 у податкових органах на різних посадах зараховується до стажу державної служби, що дає право на пенсію відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу». А тому, суд дійшов висновку про наявність у неї, станом на момент її звернення до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», стажу роботи на посадах державної служби понад 20 років.
Також суд відзначив, що форма наданих Позивачкою довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Порядком № 622. Відтак, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці є складовими частинами заробітної плати Позивачки, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому вони мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача згідно статті 37 Закону №889-VIII.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач 1 - ГУ ПФУ в Хмельницькій області подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, зазначаючи, що підставою відмови стало те, що у Позивачки відсутній стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки її посада в органах державної податкової служби не віднесена до категорій посад державних службовців.
При цьому, Апелянт зазначає, що прикінцевими та перехідними положення Закону №889 чітко визначено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Разом з тим, ГУ ПФУ у Львівській області наполягає на тому, що посадові особи, які займають посади в органах державної податкової служби та які мають спеціальні звання, не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців передбачених Законом №3723 та нормативно - правовими актами Кабінету Міністрів України, а отже підстав для зарахування Позивачці до стажу державної служби періодів роботи на посадах в органах державної податкової служби немає.
Крім того, Апелянт зазначає, що довідки від 20.12.2024 № 60/25-01-10-02-06 та від 20.12.2024 № 61/25-01-10-02-06 не відповідають вимогам Порядку № 622 (зі змінами внесеними Постановою №823).
З цих та інших підстав, на думку Апелянта, оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи та з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.
          Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2025 було відкрито апеляційне провадження, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Відповідача у якому вона просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.
Обставини справи, установлені судом першої інстанції.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку в ГУ ПФ в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
23.12.2024 Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Чернігівській області з заявою щодо переведення її на пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу».
За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої ОСОБА_1 заяви, визначене ГУ ПФУ у Львівській області, яким було прийнято рішення від 31.12.2024 № 253550004443 про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Як підставу для відмови зазначено «не займала посаду державної служби станом на 01.05.2016».
Позивач, вважаючи порушеним своє право на отримання пенсії у належному розмірі, звернувся до суду з цим позовом.
Нормативно-правове обґрунтування.
Спірні правовідносини врегульовані  Конституцією України,  Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003    № 1058-IV  (далі - Закон № 1058-IV), «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №    1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), «Про державну службу» від 16.12.1993 №    3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ),  «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі -  Закон № 889-VIII), Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від    03.05.1994 №283  (чинного до 01.05.2016, тобто в період проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ) (далі - Порядок № 283), Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від    25.03.2016 № 229  (далі - Порядок № 229),  постановою Правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1  (далі - Постанова № 25-1).
Так, відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 46 Конституції України  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно зі  ст. 62 Закону № 1788-ХІІ  основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
01.05.2016 набув чинності  Закон № 889-VIII, згідно ч.2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема,  Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Відповідно до частини першої  статті 37 Закону № 3723-ХІІ  на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого  ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1  ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Після 01.05.2016, відповідно до  ст.90 Закону №889-VIII  пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до  ст.37 Закону № 3723-ХІІ.
Так, відповідно до п.10 Прикінцевих та перехідних положень Закону  № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим  Законом  займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених  ст.25 Закону № 3723-ХІІ  та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Попереднього  Закону  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону  № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим  Законом  мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених  ст.25 Закону №3723-ХІІ  та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до  ст.37 Закону №3723-ХІІ  в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 8  Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII  передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим  Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до ч.17 ст.37 Закону України № 3723-XII від 16.12.1993р. «Про державну службу» визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що необхідною умовою для наявності в осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами пенсійного віку та наявність страхового стажу, передбаченого частиною першою  статті 28 Закону № 1058-IV.
Разом з тим до 01.05.2016 (дата набрання чинності  Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які досягли певного віку (60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж та які мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Водночас  Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII  передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до  ст. 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Таким чином, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до  ст.    37 Закону № 3723-ХІІ  лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12  Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою  статті 37 Закону  3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що Позивачка у період з 22.12.1992 по 14.04.2000 та з 17.04.2000 по 11.12.2024 працювала в органах податкової служби, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 /т. 1 а.с. 12-18/.
При цьому, апеляційний суд акцентує увагу на тому, що згідно з частиною сімнадцятою  статті 37 Закону № 3723-ХІІ  визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до  закону  присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до  статті 1 Закону № 3723-XII, який був діючим протягом тривалих періодів роботи Позивачки на відповідних посадах податковох служби, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону  № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим  Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Враховуючи те, що з 03.01.1994 Позивачці було присвоєно персональне звання «інспектора податкової служби ІІІ рангу», 04.08.1994 прийняла присягу державної служби, з 22.01.1997 - спеціальне звання «інспектора податкової служби ІІ рангу», з 23.01.2001 Позивачці було присвоєно спеціальне звання «інспектор податкової служби І рангу», з 26.06.2006 - спеціальне звання «радник податкової служби ІІІ рангу», з 30.06.2009 присвоєно чергове спеціальне звання «радник податкової служби ІІ рангу», 23.08.2012 присвоєно чергове спеціальне звання «радник податкової служби І рангу», 05.07.2013 присвоєно 10 ранг державного службовця, 31.12.2013 присвоєно спеціальне звання «радник податкової  та митної справи І рангу», 20.09.2019 присвоєно 4 ранг державного службовця, 20.09.2022 присвоєно 3 ранг державного службовця.
Спеціальні звання посадових осіб митних органів - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених Постановою № 306. Зокрема, додатками 6, 14 Постанови № 306 передбачено, що спеціальне звання «Радник податкової  та митної справи І рангу» прирівнюється до 4 рангу державного службовця, «Інспектор податкової служби ІІІ рангу» прирівнюється до 9 рангу державного службовця, «Інспектор податкової служби ІІ рангу» прирівнюється до 5 рангу державного службовця, «Інспектор податкової служби І рангу» прирівнюється до 7 рангу державного службовця, «Інспектор податкової служби ІІ рангу», «радник податкової служби ІІІ рангу» прирівнюється до 6 рангу державного службовця, «радник податкової служби ІІ рангу» прирівнюється до 5 рангу державного службовця, «радник податкової служби І рангу» прирівнюється до 4 рангу державного службовця.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи податкових органів віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що 04.08.1994 Позивачка прийняла присягу державної служби обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави, і їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні/персональні звання, а також те, що вона одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, і з отримуваної нею заробітної плати проводились відрахування підвищених розмірів відповідних (страхових, соціальних) внесків до спеціальних фондів державного бюджету, - то всі періоди роботи (служби) Позивачки, підлягають зарахуванню до стажу державної служби.
При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до  Закону України «Про державну службу».
Таким чином, доводи Відповідача про те, що у Позивачки відсутній стаж роботи, необхідний для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є безпідставними.
Надаючи оцінку доводам Апелянта про невідповідність довідки від 20.12.2024 № 60/25-01-10-02-06 та від 20.12.2024 № 61/25-01-10-02-06 не вимогам Порядку № 622 (зі змінами внесеними Постановою №823), колегія суддів зазначає про їх необґрунтованість, оскільки вони складені у формі, передбаченій додатками 4 та 6 Порядку № 622. Крім того, у зазначених довідках вказано, що  на всі види оплати праці, включені в довідки, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність спірного рішення та наявність правових підстав для їх скасування.
З огляду на вказане, а також враховуючи наявність у Позивачки стажу Дерджслужби у розмірі не менше 22 року станом на 01.06.2015, який є достатнім для призначення спірної пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у цій справі.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України. Доводи Апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.
Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.
Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.  
Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.          
Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року - без змін.
Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області   - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року -без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Судове рішення виготовлено 22 вересня 2025 року.

Головуючий суддя                                        О.В. Епель

Судді:                                                             Є.І. Мєзєнцев

                                                                      В.В. Файдюк