УХВАЛА
23 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 756/4131/25
провадження № 61-11026ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О., 
Сердюка В. В.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оболонської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ), в якому просив зобов`язати ДКСУ за рахунок коштів з Державного бюджету здійснити на його користь виплату в розмірі 16 850 грн у рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Оболонський районний суд міста Києва ухвалою від 14 квітня 2025 року позовну заяву повернув позивачеві на підставі статті 185 ЦПК України.
Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.
Київський апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва 
від 14 квітня 2025 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.
20 серпня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду 
від 10 липня 2025 року
Верховний Суд ухвалою від 15 вересня 2025 року касаційну скаргу залишив без руху та надав строк для усунення вказаних недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. Запропонував заявнику надати докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції. Попередив про наслідки невиконання вимог вказаної ухвали.
У жовтні 2025 року до Верховного Суду на виконання вимог ухвали суду 
від 15 вересня 2025 року від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої надані докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції.
У касаційній скарзі ОСОБА_1 міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Клопотання мотивоване тим, що повний текст ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року заявник отримав засобами поштового зв`язку 
16 серпня 2025 року, що підтверджується супровідним листом Київського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року щодо направлення копії ухвали 
від 10 липня 2025 року на його адресу та підписом заявника.
Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій 
статті 394 цього Кодексу.
Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належному судовому процесі.
Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами окремої особи. Дотримання строків стосується всіх учасників спору, які мають право на справедливий суд.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та додані до касаційної скарги матеріали, суд вважає, що клопотання ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для його поновлення.
Отже, недоліки касаційної скарги, визначені ухвалою Верховного Суду 
від 15 вересня 2025 року, усунуті.
Щодо оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва 
від 14 квітня 2025 року
Право касаційного оскарження передбачене статтею 389 ЦПК України.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Аналіз вказаної норми процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягають ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.
Проте заявник оскаржує у касаційному порядку ухвалу суду першої інстанції, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції (оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто особі, яка її подала).
Суд роз`яснює, що відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Також, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, та інше.
Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 21 жовтня 
2010 року (заява № 19164/04) у справі «Дія 97» проти України» зазначив, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє 
у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Таким чином, касаційна скарга в частині оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року не може бути прийнята до провадження, оскільки вказана ухвала суду першої інстанції не переглядалася по суті в апеляційному порядку, тому оскаржуване судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 в частині оскарження ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року необхідно відмовити 
на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України.
Щодо оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року
Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є ухвала Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року про повернення апеляційної скарги як неподаної ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва 
від 14 квітня 2025 року.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 рокуподана з дотриманням вимог 
статті 392 ЦПК України.
Підстави для відмови у відкритті касаційного провадження або повернення касаційної скарги відсутні.
Підстави касаційного оскарження судових рішень передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.
У частині восьмій статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на порушення апеляційним судом.
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду суд від 10 липня 2025 року.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку 
на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року задовольнити.
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року.
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року 
у даній справі.
Витребувати з Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу 
№ 756/4131/25 за позовом ОСОБА_1 до Оболонської окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:	І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк