ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2025 року	Львів	Справа № 2а-2105/11/0308 пров. № А/857/40064/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді:                                      Носа С.П.,
суддів:                                                           Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,
за участю секретаря судового засідання:  Головка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2025 року з питань видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання у справі №2а-2105/11/0308 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання дій та бездіяльності протиправними,
суддя(і) у І інстанції                                                            Мазур Д.Г.,
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення                                07 липня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2011 року у справі № 2а-2105/11/0308 було зобов`язано Управління Пенсійного фонду в м. Луцьку у Волинській області перерахувати та призначити ОСОБА_2 пенсію відповідно до частини 4 статті 54, статей 50, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію як інваліду III групи внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком з 01.12.2010 з наступним перерахунком розміру вказаної пенсії у зв`язку зі змінами розміру мінімальної пенсії за віком з врахуванням виплачених сум. 
16.05.2025 позивач ОСОБА_1 подала до Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву про видачу дублікату виконавчого листа на виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2011 у справі №2а-2105/11/0308 та поновлення строків пред`явлення його до виконання. Обгрунтовуючи подану заяву зазначила, що 18.08.2023 позивачем було змінено прізвище зі ОСОБА_2 на ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 18.08.2023. Також, позивач зазначає, що на виконання рішення від 22.03.2011 судом було видано виконавчий лист, який остання отримала 24.03.2017, на підставі якого їй було перераховано пенсію та нараховано 32  000,06 грн за період з 01.12.2010 по 23.07.2011. Однак ОСОБА_1 , із засобів масової інформації стало відомо, що пенсія перерахована у меншому розмірі, а тому звернулася з письмовою заявою до Відділу виконавчої служби у місті Луцьку про направлення виконавчого листа до виконання. Листом від 16.12.2024 Відділ виконавчої служби у місті Луцьку повідомив, що виконавчий лист не був поданий у Відділ до виконання. 
Позивач зазначає, що вказаний виконавчий лист слід вважати втраченим з вини державного органу, тому просить прийняти заяву до розгляду, визнати причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання поважними та видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.03.2011 року у справі № 2а-2105/11/0308 за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду у місті Луцьку про визнання неправомірними дій та зобов`язати перерахувати пенсію як постраждалій від Чорнобильської катастрофи.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2025 року у задоволенні вказаної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із такою ухвалою, позивач її оскаржила та просить скасувати вказану ухвалу, а заяву про видачу виконавчого листа повернути в суд першої інстанції для повторного розгляду (з врахуванням заяви про уточнення вимог). Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив матеріали справи, не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 фактично потерпає від бездіяльності органів, які повинні слідкувати за виконанням судових рішень.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Апелянт в суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.
Інші учасники справи явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча були належно повідомлені про дату, місце і час судового засідання.   
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Однією з конституційних засад правосуддя, визначених статтею 129-1 Конституції України, є обов`язковість судових рішень, а незабезпечення реального виконання судового рішення, що набрало законної сили, нівелює інститут судового захисту порушених прав особи, яка зверталася до суду.
Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Статтею 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі - Закон № 1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з підпунктом 18.4 пункту 18 розділу VII «Перехідні положення» КАС України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.
Таким чином, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 474/783/17, від 10.10.2018 у справі № 2-504/11.
Крім того, Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 в справі № 127/2-3538/10 виклав правову позицію, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. Крім того, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого документа, є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Відповідний строк повинен обчислюватися з урахуванням підстав для його переривання та/або зупинення. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.
Також, відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №2-836/11, у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
При цьому, видача дубліката виконавчого документа здійснюється у випадку його втрати та за умови, що стягувач звернувся до суду із відповідною заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Отже, дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу (оригіналу), який вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання, підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата, а видача судом дубліката виконавчого листа можлива лише за умови звернення стягувача або державного виконавця із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Тобто, під час вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.
Як слідує з матеріалів справи, виконавчий лист у справі №2а-2105/11/0308, виданий 24.03.2017 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, мав строк пред`явлення до виконання до 04.10.2016.
Отже, на момент подання ОСОБА_1 заяви про видачу дублікату виконавчого листа, останній вже не міг бути пред`явлений до виконання.
При цьому, ОСОБА_1 не надає жодних пояснень та доказів щодо втрати оригіналу виконавчого листа.
Колегія суддів приходить до висновку про відсутність на момент розгляду питання про видачу дубліката виконавчого листа процесуальної мети.
Згідно частин 1, 2 статті 376 КАС України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до частини 1 статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Згідно частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Тобто, КАС України передбачено, що особа, яка просить суд поновити процесуальний строк (в тому числі строк пред`явлення виконавчого документа до виконання) повинна довести поважність причин його пропуску.
Разом з тим, ОСОБА_1 ні під час розгляду її заяви судом першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду, не наведено жодних поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документу до виконання, що свідчить про безпідставність поданої заяви.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи дане процесуальне питання, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Згідно статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 липня 2025 року з питань видачі дублікату виконавчого листа та поновлення строків пред`явлення його до виконання у справі №2а-2105/11/0308 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повне судове рішення складено 14.11.2025