ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
Іменем України

21 жовтня 2025 року
м. Харків

справа №639/3484/24
провадження № 22-ц/818/3910/25 

Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В.
суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря – Шнайдер Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Донецька обласна державна адміністрація, Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання особи безвісті відсутньою за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Олександра Олександровича на рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року, постановлене під головуванням судді Рубіжного С.О., -
в с т а н о в и в:
У червні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати безвісно відсутніми колишню дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішенням Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Донецька обласна державна адміністрація, Броварський відділ державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання особи безвісті відсутньою відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Шевченко Олександр Олександрович просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення заяви.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні заяви про визнання колишньої дружини та доньок безвісно відсутніми. Зазначає, що після 24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною та Російською Федерацією. Для людей, які втратили зв`язок з близькою людиною, є важливим визначення правового статусу особи, місцезнаходження якої невідоме. Вказує, що не має інформації про колишню дружину та доньок починаючи з січня 2021 року.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що доводи заявника, щодо відсутності зв`язку, зокрема поштового зв`язку із колишньою дружиною та доньками не є доказами їх відсутності за місцем постійного проживання. Заявник не довів суду ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх вимог, а тому заява ОСОБА_1 про визнання особи безвісти відсутньою задоволенню не підлягає.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що з 18 грудня 1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (том №1 а.с. 16).
В шлюбі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том №1 а.с. 17, 19).
Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 11 липня 2012 року у справі №0502/2150/2012 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задоволено повністю. Шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 18 грудня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №171 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище – ОСОБА_5 (том №1 а.с. 21-22).
Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 21 червня 2012 року у справі №0502/2152/2012 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2012 року і до досягнення дітей повноліття (том №1 а.с. 23-24).
Обґрунтовуючи свою заяву ОСОБА_1 зазначив, що з 08.06.2012 року по 01.11.2016 року самостійно сплачував аліменти за реквізитами банківської картки ОСОБА_2 , а з 01.11.2016 року по 01.02.2021 року аліменти утримувались та перераховувались за його заявою компанією ТОВ «Украгропроект», в якій він працює. В січні 2021 року йому стало відомо, що картковий рахунок ОСОБА_2 , на який здійснювались виплати аліментів вичерпав строк дії та має статус «не дійсний».
Всі спроби зв`язатись з колишньою дружиною та надіслати листа на адресу ОСОБА_2 виявились марними.
На підтвердження направлення листів ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з проханням повідомити банківські реквізити карточного рахунку для здійснення сплати аліментів заявником долучено копії листів від 22.01.2021 року, 27.12.2021 року, 01.06.2022 року, 26.12.2022 року, 05.06.2023 року, 15.01.2024 року та акти про неможливість доставки поштових відправлень ДР «Укрпошта» (том №1 а.с. 29-40).
Відповідно до копії паспорту громадянина України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 30.03.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (том №1 а.с. 11 -14).
Відповідно до Інформації про виконавче провадження від 16.05.2024 в провадженні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегніонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче проваження №44579251 відкрите 02.09.2014 за виконавчим листом від 11.07.2015 №0502/2152/2012 (том №1 ас. 227-229).
03 червня 2024 року заявник звернувся до Головного управління Національної поліції в Донецькій області із заявою про скоєння кримінального правопорушення за фактом зникнення безвісті під час військової агресії з боку Російської Федерації та ведення бойових дій його колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (том №1 а.с. 26 -28).
Відповідно до повідомлення Покровського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Донецькій області, в ході перевірки повідомлення про факт зникнення безвісті колишньої дружини ОСОБА_2 та доньок ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , було встановлено, що вказана подія була скоєна на території обслуговування ВП №3 ГУНП в Донецькій області, тому даний матеріал було направлено до ВП №3, який зареєстрований там до журналу ЄО №3941 від 06.06.2024 (том №1 а.с. 25). 
Згідно відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/29946-25 вих. від 10.04.2025 відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянами України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в період з 01.01.2021 та по 10.04.2025 (станом на 15:40, теперішній час) в Базі не виявлено (том №2 а.с.28).
За інформацією Департаменту консульської служби Міністерства закордонних справ України, закордонними дипломатичними установами України у перід з 01.01.2021 по теперішній час не зафіксовано звернень ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 чи повідомлень компетентних органів іноземних держав щодо зазначених осіб (том №2 а.с. 31). 
Відповідно до повідомлення Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області №1401.2.5-1156/14.3/25 від 15.04.2025, згідно наявних обліків ГУ ДМС України в Донецькій області та Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними ДМС України гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , документованим паспортами громадянина України, паспортами громадянина України для виїзду за кордон не значиться (том №2 а.с. 32). 
Як на підставу вимог заяви ОСОБА_1 посилався на те, що з 19.12.1999 року по 11.07.2012 року перебував в шлюбі з ОСОБА_2 , в шлюбі народилися доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина із доньками мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 21.06.2012 у справі №502/2152/2012 з заявника стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньок починаючи з 08.06.2012 року. Заявник з 08.06.2012 року по 01.02.2021 року своєчасно та в повній мірі сплачував аліменти, з січня 2021 року заявник втратив таку можливість, оскільки йому стало відомо, що картковий рахунок ОСОБА_2 вичерпав строк дії та має статус «не дійсний». Після початку військової агресій в 2014 році Амвросіївський район опинився в окупації. Зазначає, що до грудня 2020 року, заявник підтримував зв`язок із колишньою дружиною та доньками за допомогою месенджерів прив`язаних до Інтернету. Проте, з січня 2021 року зв`язок та спілкування обірвались. Всі спроби зв`язатись, чи дізнатись про долю колишньої дружини та доньок, їх місце перебування успіхом не дали результатів, в зв`язку з чим ОСОБА_1 був вимушений звернутись до територіального органу Національної поліції України в особі Головного управління Національної поліції в Донецькій області. 06.06.2024 року матеріали направлено до ВП №3 ГУНП в Донецькій області та зареєстровано до журналу ЄО №3941. В провадженні Броварського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження №44579251 від 03.10.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підставі виконавчого листа №502/2152/2012 виданого Амвросіївським районним судом Донецької області 11.07.2012 року. 
Частиною першою ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою (пункт 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
За положеннями статті 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Зазначена норма передбачає перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутнім, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.
Отже, підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:
а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;
б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;
в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;
г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.
Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено поняття місця проживання, а саме: місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.
Таким чином, суд може визнати особу безвісно відсутньою за умови, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей, що вона проживає у своєму житлі, і місце її перебування невідоме.
У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи та дату отримання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи.
Зазначена норма регулює правовідносини у разі їх невизначеності, яка викликана тим, що тривала відсутність громадянина у місці його постійного проживання за відсутності відомостей про його місце перебування зачіпає права та інтереси фізичних та юридичних осіб, з якими він знаходиться у правових зв`язках.
Відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 (провадження № 61-3902св18) зазначено, що безвісна відсутність це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, при чому вказана презумпція має спростовний характер.
       Матеріали справи свідчать про те, що з 18 грудня 1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (том №1 а.с. 16).
В шлюбі народились діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (том №1 а.с. 17, 19).
Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 11 липня 2012 року у справі №0502/2150/2012 шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 18 грудня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Амвросіївського районного управління юстиції у Донецькій області за актовим записом №171 розірвано. (том №1 а.с. 21-22).
Рішенням Амвросіївського районного суду Донецької області від 21 червня 2012 року у справі №0502/2152/2012 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не меньше 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 08 червня 2012 року і до досягнення дітей повноліття (том №1 а.с. 23-24).
Заявник звертаючись до суду з заявою про визнання колишньої дружини та його доньок безвісті відсутніми, посилався на те, що на підставі рішення суду Амвросіївського районного суду Донецької області від 21 червня 2012 року з нього стягуються аліменти на утримання дітей, разом з тим картковий рахунок ОСОБА_2 , на який здійснювались виплати аліментів вичерпав строк своєї дії та має статус «недійсний». Зазначає, що визнання осіб безвістно відсутніми потрібно для припинення стянення аліментів. 
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживали у сел. Родники, Донецького району (колишній Амвросіївський) Донецької області. 
Селище Родники Донецької області входить у переліку тимчасово окупованих територій з 07.04.2014 року, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Росфйською Федерацією затверджених, наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025  № 375 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за №380/43786 та на даний час є загальновідомим фактом, який, згідно ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування.
24.02.2022 року розірвано дипломатичні відносини між Україною і Російською Федерацією у зв`язку з збройною агресією Російської Федерації проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території Російської Федерації та діяльність дипломатичних установ Російської Федерації на території України зупинено. Комунікація Міністерства закордонних справ України з органами державної влади Російської Федерації за посередництва третіх держав не здійснюється. У зв`язку з чим наразі унеможливлено сприяння органами дипломатичної служби України у переданні судових документів російській стороні (листи Міністерства закордонних справ України вих. №71/17-500-67127 від 04.09.2022р. та вих. №71/17-500-77469 від 03.10.2022р.).
Згідно витребуваної судом першої інстанції інформації , ОСОБА_2 та доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 кордонів України не перетинали, до дипломатичних чи консульських установ не звертались, документів не отримували.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі76,77 ЦПК України).
       Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
       Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи, що заявником не надано доказів відсутності колишньої дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за постійним місцем проживання протягом року, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про визнання осіб безвісно відсутніми.
Сам по собі цей факт припинення спілкування між колишнім подружжям та посилання на відсутність достовірних відомостей про теперішнє місце перебування колишньої дружини та доньок заявника не є безумовною підставою для визнання їх безвісно відсутніми.
Доказів відсутності зазначених осіб за місцем свого постійного проживання матеріали справи не містять.
Висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
       Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевченка Олександра Олександровича - залишити без задоволення.
Рішення Новобаварського районного суду м. Харкова від 14 травня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуючий: О.В. Маміна

Судді:                                                                   Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст судового рішення виготовлено 22 жовтня 2025 року.