ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.	Справа № 520/8234/24	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М., 

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р.  (постановлену суддею Шевченко О.В.)     в справі     за заявою ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України в     справі № 520/8234/24 за позовом               ОСОБА_1  до             Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,             Управління  соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради                      про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
   
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (в подальшому – ГУ ПФУ в Харківській області), Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, в якому просив: визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області, які полягають у припиненні йому виплати щомісячної доплати соціальних пільг з грудня 2022 року по квітень 2024 року, ненадання 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством, в порушення та згідно з п.5 ст. 12 Закону України від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ (в подальшому –  Закон № 2011-ХІІ) військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби;  зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області здійснити йому, додатково поновити та виплатити/зробити перерахунок та виплату однією сумою з урахуванням раніше виплачених сум соціальних пільг/щомісячної доплати з грудня 2022 року по квітень 2024 року (та в подальшому оскільки він є інвалідом армії 2 групи - безстроково!), яка полягає у ненаданні 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством, в порушення та згідно з п. 5 ст. 12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби;  визнати протиправними дії УСЗН адміністрації Київського району ХМР, які полягають у припиненні виплати/щомісячної доплати йому соціальних пільг з травня 2021 року по грудень 2022 року, ненадання 50 - відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством, в порушення та згідно з п.5 ст.12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби; зобов`язати УСЗН адміністрації Київського району ХМР здійснити йому, додатково поновити та виплатити/зробити перерахунок та виплату, однією сумою з урахуванням раніше виплачених сум соціальних пільг/щомісячної доплати з травня 2021 року по грудень 2022 року як інваліду армії 2 групи, яка має право на пільги / статус «Особа з інвалідністю внаслідок військової служби», яка полягає у ненаданні 50-відсоткової знижки плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) в жилих будинках усіх форм власності в межах встановлених норм, передбачених законодавством, в порушення та згідно з п.5 ст.12 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, а також звільненим з військової служби особам, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби, та членам їх сімей, які перебувають на їх утриманні, батькам та членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. у  справі №520/8234/24, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2024 р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:  визнано протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Позивачем отримано виконавчі листи від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24.
Постановами головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.12.2024 відкрито виконавчі провадження ВП №76783073 та ВП №76782957 з примусового виконання виконавчих листів від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24.
Ухвалою Харківського  окружного адміністративного суду  від 03.03.2025 р.  заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного  судочинства України (в подальшому – КАС України), та про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України задоволено частково, а саме:  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати у місячний термін звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24.
На виконання вищевказаної ухвали суду представником відповідача надіслано клопотання разом зі звітом  про виконання судового рішення, в якому заявник просив в разі неприйняття звіту не накладати штраф на керівника суб`єкта владних повноважень, або звільнити від його сплати, або надати додатковий строк для подачі звіту. В звіті зазначено, що на виконання рішення Харківського окружною адміністративного суду від 03.09.2024 р.  по справі №520/8234/24, управлінням пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в програмному забезпеченні ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» сформована електронна справа на ОСОБА_1 та проведено розрахунок суми пільг на оплату житлово-комунальних послуг за періоди з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) та з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно). Представником відповідача подано клопотання разом з повідомленням про призначення пільг з 01.07.2021 р. по 30.04.2024 р. , з урахуванням тарифів на послуги, діючих на 2021 рік, на оплату житлово - комунальних послуг пільговику ОСОБА_1 .
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24;залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив  скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність   висновків суду обставинам справи.
У судове засідання відповідач  свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений своєчасно  та  належним чином, про причини неявки суд не повідомив. 
У судовому засіданні  апелянт підтримав  вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. 
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, дослідивши матеріали електронної справи,  вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308  КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Приймаючи  звіт  та відмовляючи у накладенні штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. по  справі № 520/8234/24 відповідачем виконано, даною ухвалою прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про його виконання, таким чином відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України, накладення на начальника ГУ Пенсійного фонду в Харківській області Баєву Г.М. штрафу та винесення окремої ухвали.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду  першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до  ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів”, невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналіз    вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах “Бурдов проти Росії” від 07.05.2002 р., “Ромашов проти України” від 27.07.2004 р., “Шаренок проти України” від 22.02.2004 р. зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що  розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення та не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується, надавати оцінку доказам, які не були надані суду при розгляді справи по суті.
Частиною 1 статті 381-1 КАС України встановлено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.
Згідно із  ч. 1 ст. 382-1 КАС України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.
Суд розглядає звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду питання, не перешкоджає судовому розгляду (ч. 1 ст. 382-2 КАС України).
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 382-2 КАС України, звіт суб`єкта владних повноважень про виконання судового рішення має містити: найменування суду першої інстанції, до якого подається звіт;  повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);  номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;  відомості про виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання; у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про обставини, які ускладнюють виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень, які заходи вжито та вживаються ним для їх усунення;  перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому. До звіту додаються:  довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо звіт поданий представником і такі документи раніше не подавалися;  докази направлення копій звіту та доданих до нього матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.
Згідно із ч. 1 ст. 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.
Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. у  справі № 520/8234/24, зокрема,  зобов`язано ГУПФУ  в Харківській області призначити  позивачу пільги на оплату житлово-комунальних послуг за період з липня 2021 року по квітень 2024 року (включно).
На виконання ухвали Харківського  окружного адміністративного суду  від 03.03.2025 р. відповідачем до суду подано звіт про виконання судового рішення по справі та копію повідомлення від 31.03.2025 р.  про призначення пільг на оплату житлово - комунальних послуг по пільговику ОСОБА_1 , яким ГУПФУ  в Харківській області призначено Голубці Г.Г. пільги на оплату житлово-комунальних послуг за період з 01.07.2021 р. по 30.04.2024 р. (включно).
Таким чином, оскільки відповідачем на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24, призначено  позивачу пільги на оплату житлово-комунальних послуг за період з липня 2021 року по квітень 2024 року (включно), що підтверджено повідомлення про призначення пільг на оплату житлово - комунальних послуг від 31.03.2025 р., то наявні підстави для прийняття звіту відповідача про виконання рішення суду.
Також суд апеляційної  погоджується з висновком суду першої інстанції, що, оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 р. по справі № 520/8234/24 відповідачем виконано,  та  судом прийнято  звіт  про його виконання, то відсутні підстави для задоволення заяви  позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст. 383 КАС України, накладення на начальника ГУПФУ Харківській області Баєву Г.М. штрафу та винесення окремої ухвали.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії  (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку. 
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням    норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 14, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 370, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,   
  
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 р. по справі № 520/8234/24  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.   

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  29.09.2025 року