УХВАЛА

24 вересня 2025 року 
м. Київ
справа №990/123/25
адміністративне провадження №Зі/990/162/25
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Яковенка М. М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. у розгляді справи №990/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
25.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку до Верховного Cуду як суду першої інстанції з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, що надійшов на адресу суду 31.03.2025, у якому позивач просив:
- визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо відмови від розгляду запиту на отримання публічної інформації щодо ОСОБА_2 від 27.02.2025 року в порядку і терміни, передбачені Законом України «Про доступ до публічної служби»;
-зобов`язати Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України провести розгляд запиту на отримання публічної інформації щодо ОСОБА_2 від 27.02.2025 року в порядку і терміни, передбачені Законом України «Про доступ до публічної служби»; 
-стягнути з Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 487000,00 грн.
Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою від 18 серпня 2025 року Верховний Суд у складі суддів Касаційного адміністративного суду Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. визнав необґрунтованим відвід заявлений судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мацедонській       В.Е. від участі у розгляді справи № 990/123/25.
Ухвалою Верховного Суду від 20 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Мацедонської В.Е. від участі у розгляді справи № 990/123/25 відмовлено.
28 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М.
Так у свої заяві скаржник серед іншого зазначає, що колегія суддів умисно, зухвало спотворила позовну заяву, з якою ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом порушених прав, і в якій чітко зазначено учасників судового процесу, а саме позивача у справі, третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог, відповідачів. При цьому скаржник вважає, що колегія суддів проявляє суддівське свавілля зі спотворенням основ Конституції України, законодавства України під час війни, втручається в можливість реалізації позивачем з особливими потребами своїх процесуальних прав, спрямоване обмеження прав учасника процесу - третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_3 , яку колегією суддів умисно виключено з процесуальних документів суду (судді Мацедонська В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюк А.Г., Соколов В.М.). 
Разом з тим, незрозумілим є для скаржника щодо якої заяви або клопотання колегією суддів було постановлено ухвалу Верховного Суду від 18.08.2025 року (справа № 990/123/25, провадження №     П / 990/123/25), в якій зазначено, як вказує позивач, що 04 серпня 2025 року до Верховного Суду надійшла заява від ОСОБА_1 , оскільки останній подавав цілий ряд заяв і клопотань того дня.
Також позивач вважає особливим цинізмом пропозицію колегії суддів: Мацедонської В.Е., Білак     М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Соколова В.М. зареєструватись учаснику судового процесу - інваліду 1 групи ОСОБА_1 ( незрячий ) в підсистемі" Електронний суд" з використанням кваліфікованого електронного підпису. Водночас, заявник звертає увагу суду, що в Україні, наразі, не розроблено спеціальних умов для незрячих учасників судових процесів щодо можливості належної координації між підготовкою будь-яких процесуальних документів громадянами з окремими фізичними обмеженнями і їх можливостями відповідного супроводу таких документів в системі " Електронний суд", про що колегії суддів добре відомо.
Резюмуючи свою заяву, ОСОБА_1 вказує, що відвід колегії суддів Касаційного адміністративного Суду у складі Верховного Суду Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А.Г., Соколова В.М. дасть змогу позивачу реалізувати конституційне право на неупереджений, судовий захист, припинити хизування суддів над фізичними обмеженнями громадянина України з інвалідністю .
Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2025 року визнано необґрунтованим відвід, заявлений ОСОБА_1 колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. Передано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. від участі в розгляді справи №990/123/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання незаконними дій та зобов`язання вчинити певні дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, для розгляду заяви.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 вересня 2025 року заяву про відвід у даній справі передано для вирішення судді Яковенко М. М.
Ознайомившись з заявою вважаю, що в її задоволенні слід відмовити з огляду на наступне.
Відповідно до частини восьмої статті 40 КАС України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.
За текстом частин одинадцятої, дванадцятої статті 40 КАС України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.
Вирішуючи питання про обґрунтованість заяви про відвід, Верховний Суд виходить з такого.
Підстави для відводу судді встановлені статтями 36 та 37 КАС України.
Зокрема, положення частин першої, другої статті 36 КАС України передбачають випадки, коли суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), а саме:
1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;
2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;
3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;
5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого                 статтею 31 цього Кодексу.
Отже, з огляду на нормативний зміст пункту 4 частини першої  статті 36 КАС України  відвід судді може бути заявлений й з інших підстав, відмінних від перелічених у пунктах 1, 2, 3, 5 частини першої цієї ж статті. У будь-якому разі оцінюватися має саме те, чи викликають певні обставини розумний сумнів у неупередженості або об`єктивності судді у стороннього спостерігача.
Метою запровадження інституту відводу судді (суддів) від розгляду справи є гарантування безсторонності суду, зокрема, з ціллю запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У зв`язку із цим Верховний Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.
Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Білух проти України", заява №33949/02, п. 49; "Fey v. Austria", заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; "Wettstein v. Switzerland", заява № 33958/96, п.п. 42-43, "Pullar v. United Kingdom", заява №    22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:
1) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;
2) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.
Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.
Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддями принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).
Відповідно до частини четвертої  статті 36 КАС України  незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Проаналізувавши аргументи, якими заявник обґрунтовує заявлений відвід колегії суддів у складі:    Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М, вважаю, що доводи скаржника про їхню необ`єктивність та/або упередженість є безпідставними, адже в заяві не наведено, а судом не встановлено фактів прояву вказаними суддями прямої чи опосередкованої заінтересованості в результаті розгляду цієї справи. Не встановлено й інших підстав, передбачених статтями  36,  37 КАС України, які б унеможливлювали участь у розгляді цієї справи вказаними суддями та викликали б необхідність у їх відводі.
Верховний Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Дослідивши доводи, наведені у заяві про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М вважаю, що ця заява не містить будь-яких об`єктивних доказів та доводів, які б підтверджували наявність обставин, що обґрунтовано викликають сумнів у неупередженості або необ`єктивності суддів, зокрема таких, які містили б належні, достатні, допустимі та достовірні дані щодо порушення гарантій неупередженості цих суддів як з погляду «суб`єктивного критерію», так і з погляду «об`єктивного критерію».
З урахуванням зазначеного, заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. у розгляді справи №990/123/25 задоволенню не підлягає
Керуючись статтями 36, 37, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі: Мацедонської В.Е., Білак М.В., Єресько Л.О., Загороднюка А. Г., Соколова В. М. у розгляді справи №990/123/25 відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                              М. М. Яковенко