ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 вересня 2025 року
м. Київ
 
справа № 824/131/23
провадження № 61-7179ав25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,
за участю секретаря судового засідання - Михнюк В. М.,
 
учасники справи:
заявник - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький Ігор Миронович,
суб`єкт, дії якого оскаржуються, - приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Маковецький Зорян Вікторович,
заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,
за участю:
Маковецького Зоряна Вікторовича ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, в інтересах якого діє адвокат Кусий Андрій Васильович, на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року в справі за скаргою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького Зоряна Вікторовича щодо винесення постанови про відвід від 20 грудня 2024 року, заінтересована особа - ОСОБА_1 ,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог скарги
У січні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Білецький І. М. (далі - приватний виконавець Білецький І. М.) звернувся до апеляційного суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Маковецького З. В. (далі - приватний виконавець Маковецький З. В.) щодо винесення постанови про відвід від 20 грудня 2024 року при надходженні виконавчого листа № 824/131/23, виданого 03 грудня 2024 року Київським апеляційним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. судових витрат у розмірі 20 000,00 грн.
Скаргу мотивовано, тим що 03 грудня 2024 року Київський апеляційний суд видав виконавчий лист № 824/131/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Білецького І. М. судових витрат у розмірі 20 000,00 грн, який 18 грудня 2024 року пред`явлено до виконання приватному виконавцю Маковецькому З. В. 20 грудня 2024 року приватний виконавець Маковецький З. В. прийняв постанову про відвід з тих підстав, що стягувач Білецький І. М. є приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області та є дійсним членом Асоціації приватних виконавців України, з яким у приватного виконавця того ж виконавчого округу Маковецького З. В., дійсного члена Асоціації приватних виконавців України, є дружні стосунки, що створює передумови для особистого суб`єктивного ставлення до службових / посадових обов`язків під час здійснення заходів примусового виконання виконавчого документа та містить ознаки конфлікту інтересів приватного виконавця та стягувача. 
Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через наявність конфлікту інтересів виконавця із стягувачем та заявлення самовідводу. У разі прийняття приватним виконавцем рішення про самовідвід, постанова про самовідвід виноситься лише після відкриття виконавчого провадження. 
Таким чином, винесення постанови про відвід без відкриття виконавчого провадження є неможливим, а посилання на конфлікт інтересів стосовно стягувача є необґрунтованим. Крім того, будь-яких підстав для заявлення приватним виконавцем Маковецьким З. В. самовідводу не було і будь-якого конфлікту інтересів не існувало. 
Приватний виконавець Білецький І. М. просив визнати поважними причини пропуску строку на подання скарги та поновити його; визнати протиправними дії приватного виконавця Маковецького З. В. щодо прийняття постанови про відвід від 20 грудня 2024 року при надходженні виконавчого листа № 824/131/23, виданого 03 грудня 2024 року Київським апеляційним судом, про стягнення з  ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Білецького І. М. судових витрат у розмірі 20 000,00 грн. 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду як суду першої інстанції 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М.
Ухвалу Київського апеляційного суду мотивовано тим, що доводи Білецького І. М. щодо протиправності дій приватного виконавця Маковецького З. В. не було підтверджено, оскільки законодавство не вимагає обов`язкового відкриття виконавчого провадження для реалізації права на самовідвід. Отже, дії приватного виконавця Маковецького З. В. щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, як і власне повідомлення про повернення виконавчого листа стягувачу, у зв`язку із самовідводом є правомірними та відповідають Закону України «Про виконавче провадження».
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 червня 2025 року представник приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І. М. адвокат Кусий А. В. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду апеляційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення скарги.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що Київський апеляційний суд, застосовуючи положення Закону України «Про виконавче провадження», не врахував, що законом не передбачено повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання через наявність конфлікту інтересів виконавця із стягувачем та заявлення самовідводу.
Розглядаючи скаргу, апеляційний суд посилався на пункт 7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, у якому зазначено, коли виконавець може передати виконавчий документ, проте не вказано, що виконавець може заявити самовідвід до відкриття провадження.
Крім того, статтю 23 Закону України «Про виконавче провадження» не можна застосовувати на стадії вирішення питання про прийняття виконавчого документа до виконання, оскільки ця стаття визначає відводи саме у виконавчому провадженні.
Прийняття постанови про відвід у виконавчому провадженні без відкриття виконавчого провадження є неможливим, а посилання у постанові на конфлікт інтересів стосовно стягувача є необґрунтованим.
Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу
У травні 2025 року приватний виконавець Маковецький З. В. подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, посилаючись на те, що судове рішення є законним і обґрунтованим, просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 23 червня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та витребувано матеріали справи.
01 серпня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 07 серпня 2025 рокусправу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 26 серпня 2025 року клопотання приватного виконавця Маковецького З. В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення судузадоволено. Вирішено провести судове засідання, призначене на25 вересня 2025 року об 11 год 00 хв, за участю приватного виконавця Маковецького З. В. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів та електронного підпису.
Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2025 року клопотання приватного виконавця Білецького І. М., в інтересах якого діє адвокат Кусий А. В., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено. Вирішено провести судове засідання, призначене на 25 вересня 2025 року об 11 год 00 хв, за участю приватного виконавця Білецького І. М., в інтересах якого діє адвокат Кусий А. В., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням його власних технічних засобів та електронного підпису.
Ухвалою Верховного Суду від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заявленого суддею Верховного Суду Фаловською І. М. самовідводу від участі в розгляді справи № 824/131/23.
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини другої статті 24, частини другої статті 351 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення Маковецького З. В., перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав. 
Фактичні обставини справи
03 грудня 2024 року Київським апеляційним судом, як судом першої інстанції, було видано виконавчий лист у справі № 824/131/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця Білецького І. М. судових витрат у розмірі 20 000,00 грн.
Строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 824/131/23 до виконання - три роки.
20 грудня 2024 року на адресу приватного виконавця Маковецького З. В. надійшла заява приватного виконавця Білецького І. М. від 18 грудня 2024 року про відкриття виконавчого провадження із долученням оригіналу виконавчого листа у справі № 824/131/23.
20 грудня 2024 року приватним виконавцем Маковецьким З. В. заявлено самовідвід, про що на підставі частини четвертої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову та повідомлено про це стягувача.
Приватний виконавець Маковецький З. В. обґрунтував наявність потенційного конфлікту інтересів, посилаючись на дружні та позаробочі відносини з     Білецьким І. М .
Позиція суду апеляційної інстанції, застосовані норми права та мотиви, якими керується суд під час прийняття постанови 
Звертаючись до апеляційного суду як суду першої інстанції зі скаргою, та до Верховного Суду як суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, приватний виконавець Білецький І. М. зазначав, що повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з тих підстав, що виконавець Маковецький З. В. заявив самовідвід, є протиправним, оскільки у разі самовідводу виконавця Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. Також посилався на те, що без відкриття виконавчого провадження приватний виконавець Маковецький З. В. не мав права приймати постанову про самовідвід, оскільки всі дії мав вчиняти у виконавчому провадженні.
У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Норми, які регулюють підстави та порядок вирішення самовідводу (відводу) виконавця, розміщені у розділі 1 Закону України «Про виконавче провадження».
Так, у частині четвертій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» перераховано випадки, за яких державний, приватний виконавці не можуть виконувати рішення. 
Зокрема частиною четвертою статті 5 вказаного Закону визначено обставини, за наявності яких державний / приватний виконавець не може виконувати рішення.
Відповідно до пункту 3 цієї частини виконавець не може виконувати рішення, якщо він, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів.
Роз`яснення поняття «конфлікт інтересів» міститься у Законі України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Згідно з частиною четвертою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець, приватний виконавець зобов`язані вживати всіх необхідних заходів, спрямованих на запобігання чи усунення конфлікту інтересів.
Конфліктом інтересів у цілях застосування цього Закону вважається суперечність між особистими інтересами державного виконавця або приватного виконавця та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання державним виконавцем або приватним виконавцем його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення примусового виконання рішень.
Наслідки для державного, приватного виконавців у разі встановлення конфлікту інтересів передбачені Законом України «Про виконавче провадження», в пункті 4 частини другої статті 18 якого визначено, що виконавець зобов`язаний заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом. 
Відповідно до частин першої, третьої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача. З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.
Тобто, у разі, якщо державний чи приватний виконавець вбачає наявність конфлікту інтересів, єдиним рішенням для нього є заявлення самовідводу.
Оцінка наявності конфлікту інтересів визначається самим виконавцем і залежить від його внутрішнього ставлення до ситуації, що склалася чи особи - учасника виконавчого провадження.
Якнайшвидше вирішення питання конфлікту інтересів, а відтак і відводу чи самовідводу сприяє швидкому виконанню рішень, які підлягають примусовому виконанню, про що свідчить відсутність у самому Законі України «Про виконавче провадження» прямої вказівки на стадію виконавчого провадження, на якій може вирішуватися питання відводу чи самовідводу, що підтверджує пояснення приватного виконавця Маковецького З. В., що такі дії можливі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.
У частині п`ятій цієї статті встановлено право стягувача за його заявою передати виконавчий документ від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби, або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю. Про передачу (прийняття до виконання) виконавчого документа виконавець виносить постанову. Передача виконавчих документів здійснюється в порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
У разі самовідводу приватного виконавця він зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу або передати його за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Постанова приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.
У частині третій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання: якщо на момент подачі стягувачем заяви про примусове виконання рішення кількість виконавчих документів за рішеннями про стягнення періодичних платежів, заробітної плати, заборгованості фізичних осіб з оплати житлово-комунальних послуг, поновлення на роботі перевищує 20 відсотків загальної кількості виконавчих документів, що перебувають на виконанні у приватного виконавця; в інших випадках, передбачених законом; при поверненні виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією частиною, приватний виконавець зобов`язаний письмово зазначити підстави повернення, право стягувача оскаржити рішення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, а також право стягувача подати виконавчий документ на виконання до іншого приватного виконавця або до органу державної виконавчої служби.
У пункті 7 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зазначено, що до відкриття виконавцем виконавчого провадження виконавчий документ за заявою стягувача може бути передано від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби або від органу державної виконавчої служби - приватному виконавцю (крім виконавчих документів, визначених частиною другою статті 5 Закону).
У випадку самовідводу приватного виконавця виконавчий документ повертається стягувачу або передається за згодою стягувача іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби.
Тобто, державний, приватний виконавці наділені дискретними повноваженнями визначити долю виконавчого документа при заявленні самовідводу або повернути його стягувачу, або отримати згоду стягувача і передати іншому приватному виконавцю чи органу державної виконавчої служби.
Приватний виконавець Маковецький З. В. скористався таким правом і повернув виконавчий документ стягувачу.
Отже, системний аналіз наведених норм закону свідчить про таке:
частиною третьою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено окремі випадки, за яких приватний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання, а частиною четвертою - обставини, наявність яких унеможливлює виконання приватним виконавцем рішення;
у частині четвертій статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», яка застосовується у системному зв`язку зі статтею 23 цього Закону, законодавець на підставі імперативних приписів визначив обов`язок приватного виконавця заявити самовідвід у разі виявлення обставин, що свідчать про наявність реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача;
такому обов`язку приватного виконавця кореспондує право на повернення виконавчого документа стягувачу або передачу за його згодою іншому приватному виконавцю чи відповідному органу державної виконавчої служби. Наведений припис деталізовано у пункті 7 згаданої Інструкції з організації примусового виконання рішень, яким визначено право стягувача до відкриття виконавцем виконавчого провадження заявити про передачу виконавчого документа від одного приватного виконавця іншому або відповідному органу державної виконавчої служби.
Таким чином, з`ясування обставин щодо наявності реального або потенційного конфлікту інтересів виконавця та стягувача відбувається під час надходження заяви про примусове виконання рішення у порядку, визначеному статтями 4, 5, 23 Закону України «Про виконавче провадження», наслідком якого може бути вирішення питання приватним виконавцем про самовідвід, що вчиняється у формі постанови, яка може бути оскаржена стягувачем, боржником або їхніми представниками до суду.
Право стягувача на оскарження постанови приватного виконавця про самовідвід або про відмову у відводі спрямоване на недопущення безпідставного усунення виконавця від виконання рішення і відповідає таким засадам виконавчого провадження, як обов`язковість виконання рішень, справедливість, неупередженість та об`єктивність, а також розумність строків виконавчого провадження та забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності приватних виконавців.
Приватний виконавець Білецький І. М. звернувся до приватного виконавця Маковецького З. В. із заявою про відкриття виконавчого провадження, в якій просив вчинити всі необхідні дії для примусового виконання виконавчого листа № 824/131/23, виданого 03 грудня 2024 року Київським апеляційним судом.
При розгляді заяви про відкриття виконавчого провадження 20 грудня 2024 року приватним виконавцем Маковецьким З. В. прийнято постанову про самовідвід, який обґрунтований наявністю потенційного конфлікту інтересів, посилаючись на дружні та позаробочі відносини з приватним виконавцем Білецьким І. М.
Отже, дії приватного виконавця Маковецького З. В. щодо прийняття постанови про самосвідвід без винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа стягувачу є правомірними та відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Таким чином, Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скарги.
Посилання заявника щодо незаконності дій приватного виконавця Маковецького З. В. заявником не були підтверджені.
Враховуючи наведене, Київський апеляційний суд, як суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскарженої ухвали - без змін.
Щодо судових витрат
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки за результатами апеляційного перегляду вимоги заявника не підлягають задоволенню, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького Ігоря Мироновича, в інтересах якого діє адвокат Кусий Андрій Васильович, залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 15 травня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 30 вересня 2025 року.
 
Судді                                                                                                                   В. М. Ігнатенко
 
                                                                                                                             О. М. Ситнік
                                                                                                      
                                                                                                                             І. М. Фаловська