ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8977/25 Справа № 215/7797/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Данилевський М. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року                                                        м.Кривий Ріг

Справа № 215/7797/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання – Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»,
відповідачка – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року, яке ухвалено  суддею Данилевським М.А.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 червня 2025року, -
       
В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовну заяву мотивовано тим, що 11.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір 490926-КС-002 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором. 
Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надає позичальниці ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 31000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. 
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало відповідачці ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 31000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальниці № НОМЕР_1 (котрий нею вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). 
До теперішнього часу відповідачка свої зобов`язання за Кредитним договором №490926-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконала, а лише часткового сплатила кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором №490926-КС-002 позичальниці ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. 
Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 490926-КС-002 ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 490926-КС-002 на загальну суму 18040,00 грн. 
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. 
Станом на 26.11.2024, утворилася заборгованість у розмірі 108 828,97 грн., що складається із: суми заборгованості по тілу кредиту – 30 833,26 грн., суми заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом – 76 437,93 грн., суми прострочених платежів за комісією – 1 557,78 грн.
Посилаючись на викладене, просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 в розмірі 108 828,97 грн., та понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.
Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 в сумі 62 600,00 гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» судовий збір в розмірі 1393,36 грн.
В апеляційній скарзі позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить рішення суду змінити в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ “БІЗНЕС ПОЗИКА” суми заборгованості, а саме: змінити стягнену суму з 62 600,00 гривень на нову суму 108 828,97 гривень 97 копійок, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
Апеляційна скарга мотиована тим, що суд першої інстанції дійшов до хибного ототожнення процентів, які нараховуються протягом строку кредитування у відповідності до норм ЦК України в якості правомірної плати за користування кредитними коштами, наданими позичальниці позивачем у відповідності до умов кредитного договору та процентів, які нараховуються за порушення грошового зобов`язання, тобто у випадку, коли сума кредиту за кредитним договором не повертається позичальником у визначений ним строк. Зазначає, що строк на який надається кредит 24 тижні, стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставказа Кредитом: в день 1,15101613, фіксована, комісія за надання Кредиту: 4 650,00 грн., строк дії Договору: до 26.09.2024 року.
Вказує, що відсотки по кредитному договору № 490926-КС-002 від 11.04.2024 нараховані в межах строку дії договору за кожен день користування кредитом на залишок по кредиту та в межах строку дії договору.
Зазначає, що боржницею належним чином умови договору не виконувалися, графік не дотримувався, за весь період дії договору не було сплачено жодного платежу, внаслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу, тобто з 31.05.2024, почалось нарахування процентів за користування кредитом по стандартній процентній ставці – у відповідності до пункту 3.2.2 Договору. Отже, у період з 11.04.2023 по 30.05.2024 включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а у період з 31.05.2024 по 26.09.2024 включно, проценти нараховувались по стандартній процентній ставці, - 2,00000000,% - як це було погоджено сторонами при укладанні Договору, а не по штрафній (як про те вказав суд першої інстанції).
З розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувались та не входять складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 26.09.2024 року не нараховувались і вже з 27.09.2024 року їх розмір залишився незмінним - 76 437,93 грн. Отже, розрахунок заборгованості наданий позивачем по кредитному договору №490926-КС-002 повністю відповідає умовам Договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статей 1048, 1050 та 1056-1 ЦК України.
Також, позивач звернтає увагу суду на практику апеляційних судів щодо правомірності нарахування процентів у більшому розмірі ніж передбачено обов`язковим графіком плаетежів, у випадку недотримання позичальником графіку платежів за Кредитним договором.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 490926-КС-002 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідачки ОСОБА_1 . 
Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальниці кредит, а саме грошові кошти у розмірі 31 000,00 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижнів, до 26.09.2024, з процентною ставкою 2,00000000% фіксована в день, комісією за надання кредиту – 4 650,00 грн., орієнтована загальна вартість наданого кредиту 80 640,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9 194,45 %, що також підтверджується умовами Паспорту споживчого кредиту. 
Відповідно до п. 2.11 Договору денна процентна ставка складає 0,95 процентів. Орієнтовна денна процентна ставка – 0,95 процентів. 
Відповідно до п. 3.2 Договору сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснювалось згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), внаслідок чого виникає прострочка по Кредиту та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3 та Додатку №1 до Договору та до закінчення строку дії Договору.
Згідно довідки АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/2142БТ від 18.02.2025, позивач перерахував грошові кошти в сумі 31000,00 грн. ОСОБА_1 на номер карти НОМЕР_2 , з призначенням платежу: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 до кредит.дог. №490926-КС-002 від 11.04.2024 без ПДВ, що також підтверджується випискою по картці ОСОБА_1 . 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, станом на 26.11.2024, утворилася заборгованість, яка становить 108 828,97 грн., що складається із: суми заборгованості по тілу кредиту – 30 833,26 грн., суми заборгованості по нарахованим відсоткам за користування кредитом – 76 437,93 грн., суми прострочених платежів за комісією – 1 557,78 грн..
Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до погодженого сторонами графікурозрахунків за заборгованості за договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 до сплати за кредитним договором підлягає - 80640,00 грн., із яких загальна сума переплати (проценти та комісія) за кредитом складає 44 990,00 грн. Встановлений сторонами у п. 2.4 та п. 3.2 Договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг, у зв?язку з чим обгрунтованими є вимоги у розмірі 62 600,00 грн., виходячи з суми зазначеної у п.3.3 Договору з урахуванням частково сплаченої відповідачкою суми боргу у розмірі 18040,00 грн. (80640,00 – 18040,00 = 62600,00).
Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо стягнення з  ОСОБА_1  заборгованості за Договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 в сумі 62 600,00 гривень учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
З висновками суду першої інстанції щодо відмови у стягненні заборгованості за договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 у визначеному позивачем розмірі, у зв?язку з включенням до цього Договору несправедливих умов в частині нарахування відсотків за корситування кредитними коштами, у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», та зменешення загальної суми боргу до розміру орієнтовної сукупної вартості кредиту, зазначеної у цьому Договорі, колегія суддів не може погодитись, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Матеріалами справи встановлено, що 11.04.2024 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 490926-КС-002 про надання кредиту, який підписано одноразовим ідентифікатором відповідачки ОСОБА_1 . 
Відповідно до договору, кредитодавець надає позичальниці кредит, а саме грошові кошти у розмірі 31 000,00 грн., на засадах строковості, зворотності, платності, на строк 24 тижнів, до 26.09.2024, з процентною ставкою 2,00000000% фіксована в день, комісією за надання кредиту – 4 650,00 грн., орієнтована загальна вартість наданого кредиту 80 640,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка – 9 194,45 %
Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (п.3.2 договору).
У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховується відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору (п. 3.3. договору).
Сторони домовились у п.3.2.2 договору, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору та до закінчення терміну дії договору.
Тобто, якщо позичальник сплачує заборгованість без порушень графіку платежів визначеного п.3 договору, дійсно йому треба було б сплатити проценти за користування кредитом в сумі 44 990,00 грн., оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховуються кожного дня відсотки зменшується.
Однак, із наданих сторонами доказів слідує, що боржницею не здійснювались, у відповідності з погодженими умовами, платежці за договором № 490926-КС-002 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання встановлені договором, що призвело до подорожчання кредиту, оскільки відсоткова ставка нараховувалась за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості, відповідно до п.2 договору
При цьому, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у період з 11.04.2023 по 30.05.2024 включно проценти нараховувались по зниженій (пільговій) процентній ставці, а у період з 31.05.2024 по 26.09.2024 включно, проценти нараховувались по стандартній процентній ставці.
Загальна сума нарахованих відсотків становить 76 437,93 грн., і зазначена сума після закінчення строку дії договору (26 вересня 2024 року) не змінювалася.
Отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п.2 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом, знижена відсоткова ставка за кредитом в день 1,15101613, фіксована. Протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі, плата за користування кредитом нараховувалась на залишок заборгованості по кредиту, розмір якої був більшим, ніж зазначено у графіку платежів, з огляду на неналежне виконання зобов`язань відповідачкою ОСОБА_1 .
Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, а тому він приймається колегією суддів як належний та допустимий доказ заборгованості за договором.
Відповідачкою не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості.
Відповідачка не оспорювала даний кредитний договір у судовому порядку, що з огляду на положення ст. 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину та ненадання суду доказів оспорювання кредитного договору відповідно до ст. 1051 ЦК України свідчить про дійсність договірних відносин, що виникли між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 зроблено висновок, що презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 42 Конституції України позивач включив у договір із споживачем умови, які є несправедливими щодо нарахувань відсотків, оскільки суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048,1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором. Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції не мав права зменшувати загальний розмір відсотків річних, який був погоджений та прийнятий сторонами, що призвело до безпідставного заниження загального розміру заборгованості за кредитом, яку стягнуто судом з ОСОБА_2 на користь ТОВ «БУЗНЕС ПРОЗИКА».
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних щодо стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 46 228,97 грн. (108 828,97 грн. завлені позовні вимоги (заборгованість по тілу кредиту у розмірі 30 833,26 грн., заборгованість по відсоткам у розмірі 76 437,93 грн., комісія у розмірі 1 557, 78 грн.) - 62 600,00 грн. задоволені вимоги) підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог, у зв?язку з чим колегія суддів збільшує загальний розмір заборгованості, стягнутий судовим рішенням до заявленного у позові, тобто до 108 828,97 грн.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Оскільки рішенням суду першої інстанції з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» стягнуто судовий збір з урахуванням пропорційності задоволення позовних вимог у розмірі 1393,36 грн, а апеляційний суд дійшов висновку про повне задоволення позову, то стягнутий судовий збір підлягає збільшенню до 2 422,40 гривень, що сплачений позивачем при подачі позову.
Крім того, з урахуванням задоволення у повному обсязі вимог апеляційної скарги, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633,60 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»– задовольнити.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом у розмірі 46 228 гривень 97 копійок -скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким такі позовні вимоги задовольнити повністю, стягнути з  ОСОБА_1 на Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»  46 228 гривень 97 копійок заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року змінити в частині загального розміру заборгованості за Договором № 490926-КС-002 про надання кредиту від 11 квітня 2024 року, стягнутого з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», збільшивши цей розмір з 62 600 гривень 00 копійок до 108 828 (ста восьми тисяч вісімсот двадцяти восьми) гривень 97 (дев?яносто семи) копійок.
Рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 червня 2025 року змінити в частині розміру судового збору, стягнутого з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», збільшивши цей розмір з 1393 гривень 36 копійок до 2 422 (двух тисяч чотириста двадцяти двух) гривень 40 (сорока) копійок.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА»судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 3 633 (три тисячі шістсот тридцять три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 09 вересня 2025 року.

Головуючий: 

Судді: