ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

23 вересня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 400/4293/25	
Головуючий в 1 інстанції: Величко А.В. 

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Єщенка О.В.,
при секретарі — Альонішко С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)  про визнання протиправною та незаконною і скасування постанови, - 
ВСТАНОВИЛА:
У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та незаконною і скасувати постанову ОСОБА_2 - головного державного виконавця Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.03.2025 року про закінчення виконавчого провадження по виконавчому листу по справі №400/777/24 (виконавче провадження №76951896). 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем протиправно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки боржником не було виконано рішення суду в повному обсязі, а державним виконавцем не вчинено всіх необхідних дій, направлених на його виконання відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Окремо позивач зазначив, що за наслідками прийняття оскаржуваної постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не тільки залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження. Таким чином, постанова головного державного виконавця від 13.03.2025 року про закінчення виконавчого провадження є передчасною та незаконною.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити позовні вимоги; стягнути на користь апелянта судові витрати. 
Доводами апеляційної скарги зазначено, що виходячи із відповіді ГУ ПФУ в Миколаївській області на запит апелянта, до якої додано копію довідки про розмір грошового забезпечення від 08.01.2025 №6 (на яку посилається головний державний виконавець в постанові про закриття виконавчого провадження) не зазначено відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії як того вимагає судове рішення. Апелянт зазначає, що ця довідка повністю повторює довідку, яка була надана до ГУ ПФУ в Миколаївській області для перерахунку пенсії з 01.05.2018 і в подальшому при перерахунках пенсії ніяких змін до довідки не відзначено (перерахунки здійснювалися у зв`язку з індексацією тощо), тобто, на думку апелянта,  до ГУПФУ надано довідку яка просто повторює раніше надану довідку без зазначення всіх складових про розмір грошового забезпечення та станом на 01.05.2018, а не на 25.11.2021. Тобто, як вказує апелянт, державним виконавцем не здійснено перевірку фактичного виконання судового рішення, хоча він повинен був би звернути увагу на те, що навіть складові оновленої довідки не заповнено (премії, надбавки тощо). В той же час у судовому рішенні зазначено, що оновлена довідка про розмір грошового забезпечення етаном на 25.11.2021 повинна бути надана за відповідною прирівняною посадою поліцейського.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем до суду не надано.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року у справі № 400/777/24 у задоволенні позову   ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року – скасовано та прийнято постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Миколаївський області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення.
Зобов`язано Головне управління ДФС у Миколаївський області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.12.2021 року.
На виконання резолютивної частини вказаної постанови судом 19 грудня 2024 року видано виконавчий лист у справі № 400/777/24.
27.01.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області   Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. за виконавчим листом у справі № 400/777/24 відкрито виконавче провадження №76951896.
У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.
11.02.2025 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області   Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. винесено постанову ВП № 76951896, якою за невиконання без поважних причин боржником рішення суду, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії накладено на боржника - Головне управління ДФС у Миколаївській області штраф у розмірі 5100,00 грн. Зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Копію направлено боржнику.
26.02.2025 року за повторне невиконання без поважних причин боржником рішення суду, яке зобов`язує божника вчинити певні дії, накладено на боржника - Головне управління ДФС в Миколаївській області штраф на користь держави у розмірі 10200 грн., про що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області   Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. винесено відповідну постанову ВП №76951896,, копію якої направлено боржнику.
Листом від 28.02.2025 року Головне управління ДФС в Миколаївській області повідомили Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про те, що Головним управлінням ДФС в Миколаївській області на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 року №400/777/24 підготовлено та надано до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 08.01.2025 року №6/5р довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 року для обчислення та перерахунку пенсії з 01.12.2021 року (а.с.62 зворотній бік).
Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області   Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. вважаючи, що боржником рішення фактично виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, 13.03.2025 року прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40  Закону України «Про виконавче провадження».
Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для звернення до суду із даною заявою стала незгода позивача із діями ГУ ДФС в Миколаївській області щодо не зазначення у довідці про грошове забезпечення від 08.01.2025 року № 6 відомостей (числових, відсоткових) про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Разом з тим, суд першої інстанції дійшов висновку, що вірність та повнота складення довідки станом на 25.11.2021 не є предметом цього позову.
Суд зауважив, що незгода позивача з діями боржника щодо зазначення у довідці конкретних розмірів додаткових видів грошового забезпечення свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, а не правовідносин у зв`язку з виконанням рішення суду від 28.11.2024 року у справі №400/777/24.
Також суд першої інстанції зазначив, що відповідно до вимог законодавства обов`язок державного виконавця під час здійснення примусового виконання рішення про зобов`язання Головного управління ДФС в Миколаївській області включає в себе: обов`язок відкрити виконавче провадження, зобов`язати боржника видати спірну довідку, попередити боржника про відповідальність за невиконання рішення суду, а також вимагати від боржника виконати судове рішення. Оскільки всі зазначені обов`язки державний виконавець у цьому випадку виконав, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною другою  статті 19 Конституції України  обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Частина 2 ст.14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно з ч. 2 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Частина 4 цієї статті передбачає, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Статтею 1 Закону України “Про виконавче провадження” передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України “Про виконавче провадження” відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з п.1 ч.2 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з п.3 ч.3 ст. 18 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України “Про виконавче провадження” виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом.
Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому  статтею 27  цього Закону.
Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною). 
Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.
За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України “Про виконавче провадження” від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону   У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
З системного аналізу вищевказаних правових норм можна дійти висновку про те, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення в інший спосіб, ніж визначений безпосередньо самим судовим рішенням та Законом України "Про виконавче провадження". Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.
При цьому, правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що постанова про закінчення виконавчого провадження приймається за умови повного та безумовного виконання виконавчого документа.
Крім того, аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що у державного виконавця відсутній альтернативний варіант для досягнення фактичного виконання рішення суду, згідно якого боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії, ніж той, що вказаний у виконавчому документі. 
Як було зазначено вище, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволено. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 червня 2024 року – скасовано та прийнято постанову про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Визнано протиправними дії Головного управління ДФС у Миколаївський області щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021 за відповідною прирівняною посадою поліцейського на день звільнення. Зобов`язано Головне управління ДФС у Миколаївський області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.12.2021 року.
Виконавчим листом по адміністративній справі № 400/777/24, виданого Миколаївським окружним адміністративним судом 19.12.2024 зобов`язано Головне управління ДФС у Миколаївський області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”,   з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.12.2021 року.
Як вбачається із матеріалів справи, на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 року №400/777/24 відповідач виготовив довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії від 08.01.2025 року № 6.
В довідці зазначено, що вказана довідка видана ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» розмір грошового забезпечення станом на 25.11.2021, за посадою старший оперуповноважений відділення організації оперативно-розшукової діяльності та розшуку неплатників податків оперуправління управління ПМ ДПА (на день звільнення із служби) становить: посадовий оклад – 5360,00; оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник – 1410,00; надбавка за вислугу років (45 відсотків) – 3046,50; надбавка за службу в умовах режимних обмежень (15%) – 0,00; надбавка за особливості проходження служби (0%) – 0,00; премія (0%) – 0,00; усього – 9816,50. 
Зазначено, що довідка видана відповідно до рішення П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 по справі № 400/777/24 (а.с. 63 зворотній бік). 
Апелянт зазначає, що у вищезазначеній довідці не зазначено відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, як того вимагає судове рішення, у зв`язку з чим апелянт вважає, що  постанова про закінчення виконавчого провадження, винесена головним державним виконавцем є протиправною та підлягає скасуванню, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. 
Колегія суддів зазначає, що предметом оскарження у справі № 400/777/24 була відмова у виготовленні та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 25.11.2021 у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”,   з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 № 45, постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії з 01.12.2021.
Тобто в зазначеній справі судом вирішувалось питання щодо наявності у позивача права на отримання оновленої довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
У справі № 400/777/24 судом не вирішувалося питання розміру    додаткових видів грошового забезпечення.
Спір у справі № 400/777/24 не стосувався конкретних розмірів додаткових видів грошового забезпечення оскільки такі вимоги не заявлялися.
Тобто в межах розгляду справи № 400/777/24 спору, щодо порядку (алгоритму) розрахунку додаткових видів грошового забезпечення в оновленій довідці не існувало.
Викладене свідчить про те, що правовідносини, що виникли при виконанні рішення суду у справі № 400/777/24, на виконання якого позивачу видано довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у якій розміри додаткових видів грошового забезпечення та премії, визначені, на думку позивача, невірно, знаходяться поза межами судового спору, що розглядався судом у справі № 400/777/24.
Під час розгляду справи колегією суддів враховані правові висновки, які викладені у постановах Верховного Суду віл 31.01.2025 року у справі № 560/11142/24, від 12.02.2025 року у справі № 160/16360/24.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2024 року №400/777/24 ГУ ДФС в Миколаївській області виконано в повному обсязі, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                                 А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             О.В. Єщенко