УХВАЛА 
14 жовтня 2025 року                                                       
м. Київ
справа № 404/9864/23
провадження № 61-12496ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
розглянув касаційну скаргу представника Державної казначейської служби України - Кудакова Юрія Валентиновича, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду та витрат на професійну правничу допомогу, понесених в іншому провадженні,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з рахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду моральної шкоди в загальному розмірі 200 000 грн та 51 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року, позов задоволено.
Стягнено з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з рахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, витрати на професійну правничу допомогу, понесені ним під час досудового слідства та розгляду справи в суді в розмірі 51 000 грн.
Здійснено розподіл судових витрат.
Постановою Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року апеляційні скарги Кіровоградської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві задоволено частково.
Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишено без задоволення.
Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року в частині розміру моральної шкоди змінено.
Стягнено з Державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку рахункового рахунку Державної казначейської служби України, призначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури або суду на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 113 600 грн.
Рішення в частині стягнення витрат на правову допомогу в цій справі та судового збору за подання позовної заяви скасовано. Здійснено перерозподіл та розподіл судових витрат.
В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін.
У жовтні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника Державної казначейської служби України - Кудакова Ю. В., на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині розподілу судових витрат.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Ціна позову у справі становить 251 000,00 грн (200 000 + 51 000), яка станом на 01 січня 2025 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028*250= 757 000,00 грн).
Враховуючи зазначене вище, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року та постанова Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року не підлягають касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а, б, в, г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.
Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представникаДержавної казначейської служби України - Кудакова Юрія Валентиновича, на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Кіровоградської обласної прокуратури, Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Миколаєві про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури, суду та витрат на професійну правничу допомогу, понесених в іншому провадженні.
Копію ухвали надіслати заявнику.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                        Н. Ю. Сакара      
                                                                                                                  О. В. Білоконь
                                                                                                                  О. М. Осіян