08.10.25
22-ц/812/1610/25
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2025 року м. Миколаїв 

справа №487/97/24 
провадження №22-ц/812/1610/25 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого – Локтіонової О. В.,
суддів – Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,
із секретарем судового засідання – Колосовою О. М., 
без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Сухаревич З. М. у приміщенні суду у м.Миколаєві, за позовом  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В:

 
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2024 року позивачка через представника  ОСОБА_2  звернулася до суду з вказаним вище позовом до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі – ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» або ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ»), який обґрунтовувала наступним.
Позивачка вказувала, що є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка обладнана індивідуальною системою опалення та окремим засобом обліку теплової енергії.
Вказаний багатоповерховий будинок обладнано засобом обліку теплової енергії.
Позивачці щомісячно нараховується оплата за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень.
Позивачка зазначала, що вона не отримує цієї послуги, оскільки в місцях загального користування та допоміжних приміщеннях будинку відсутня будь-яка система опалення, що підтверджується висновком експерта. 
Посилаючись на вказане, позивач просила визнати неправомірними дії ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» щодо нарахування їй витрат на оплату теплової енергії за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень згідно з будинковим лічильником на суму 5028,84 грн та зобов`язати відповідача скасувати незаконно нараховану їй заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень у сумі 5028,84 грн шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат на оплату теплової енергії за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень згідно з будинковим лічильником по квартирі АДРЕСА_1 на суму 5028,84 грн.
Зобов`язано ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» скасувати незаконно нараховану ОСОБА_1 заборгованість по оплаті теплової енергії за опалення місць загального користування та допоміжних приміщень по квартирі АДРЕСА_1 у сумі 5028,84 грн шляхом проведення відповідного коригування по особовому рахунку № НОМЕР_1 .
Стягнуто з ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було доведено надання позивачці та отримання нею послуг теплопостачання, а відтак обов`язку оплати теплової енергії місць загального користування та допоміжних приміщень.

Узагальнені доводи апеляційної скарги 

Не погодившись з рішенням суду, ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи свою скаргу, відповідач зазначав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він неналежним чином оцінив досліджені докази.
Відповідач вказував, що багатоквартирний будинок є об`єктом теплопостачання в цілому. У будинок надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: і житлових, і нежитлових. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на будинок, у якому проживає позивачка, подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалюване приміщення.
Нарахування витрат відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №315 від 22.11.2018, проводиться незалежно від стану опалювальних приладів та теплоізоляції, на підставі лише даних про довжину, діаметр трубопроводів, загальну площу будинку, площу квартири власника. 
Також відповідач наголошував, що будинок АДРЕСА_2 крім приладу обліку теплової енергії, встановленого в підвалі, немає інших обчислювачів. У квартирі позивачки не встановлено окремий засіб обліку теплової енергії.
Починаючи з 2022 року, відомості споживання відповідальним по будинку не передаються, доступ до приладу обліку для зняття показників відсутній, тому загальнобудинкові потреби нараховуються за нормою.

Фактичні обставини справи 

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , яка обладнана індивідуальною системою опалення, що сторонами не оспорюється.
Управління вказаним будинком здійснює ОСББ «Вектор-34».
Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу від 07.04.2017 у житловому будинку АДРЕСА_2 розташовано 23 квартири: 12 квартир мають централізоване опалення з довжиною внутрішньобудинкових мереж 586,0 метрів, 11 квартир – індивідуальне опалення від поквартирних котлів. Загальна площа будинку становить 2993,9 кв. м, житлова площа квартир – 1102,5 кв.м, загальна площа квартир – 1987,5 кв.м, загальна площа допоміжних приміщень – 1006,4 кв.м, у тому числі сходові клітини – 149,1 кв.м, технічний поверх – 436,3 кв.м, підвали – 421,0 кв.м. 
ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» є суб`єктом господарської діяльності з постачання теплової енергії до вказаного будинку.
Згідно з нарядом від 14.11.2022 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» підключила систему опалення у будинку АДРЕСА_2 .
На ім`я ОСОБА_1 в ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги.
Вищевказаний будинок обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії. Докази наявності у квартирі ОСОБА_1 окремого засобу обліку теплової енергії відсутні.
Згідно з висновком судового експерта Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області Лесків С. А. №125-081 від 27.09.2023 у допоміжних приміщеннях та місцях загального користування, а саме на сходових клітинах 1-6 поверхів 1 та 2 під`їздів житлового будинку АДРЕСА_2 відсутні прилади опалення.
Згідно з інформацією ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» від 08.12.2023 №1711-Ф обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби, з опалювального сезону 2022-2023 рр. Товариством розраховується спрощено згідно з п. 8, 9 розділу ІV Методики, оскільки ОСББ «Вектор-34» не надало інформації щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах.
Відповідно до рахунку-повідомлення за січень 2024 року ОСОБА_1 ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» нараховано послуг на 5028,84 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», станом на грудень 2024 р. за ОСОБА_1 рахується заборгованість за теплопостачання у сумі 5634,63 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ст.319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.
Відповідно до ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
Пункт 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, передбачає, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Згідно з пп. 13 п. 45  вказаних Правил споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).
Отже, за аналізом наведених норм права слід дійти висновку, що обов`язком будь-якого споживача, який відключився від мережі централізованого опалення у встановленому порядку, є зобов`язання відшкодувати витрати з частини обсягу теплової енергії, наданої для опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, а також для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі – комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг, встановлений Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року №315. 
У пункті 2 розділу І Методики визначено, що: допоміжні приміщення – це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будівлі/будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); загальнобудинкові потреби на опалення – витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (далі – МЗК) – це загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень; опалюване приміщення – це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря; приміщення з індивідуальним опаленням – це приміщення, що забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела, встановленого у ньому, та що на законних підставах від`єднано від внутрішньобудинкової системи опалення, у якому забезпечується нормативна температура повітря.
Для приміщень з індивідуальним опаленням та окремих приміщень з транзитними мережами опалення, окрім визначеної частки спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, здійснюється розподіл теплової енергії, що надходить у ці приміщення від транзитних ділянок трубопроводів внутрішньобудинкових систем опалення та ГВП, що прокладені у цих приміщеннях (Qвідкл.пр).
Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення передбачено розділом ІV Методики, відповідно до п. 2 якого, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, визначається як сума показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, у разі оснащення ними 100 % МЗК та допоміжних приміщень, та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення.
Згідно з п. 12. вказаного розділу Методики обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Відповідно до п. 8 розділу ІV Методики у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ МЗК та допоміжних приміщень та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення (Qз.б.поп.проект), може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку (Qопбуд): для 1-5 поверхової будівлі/будинку – 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку – 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів – 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості – відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.
Відповідно до п.9 Методики визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проєкту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку (Qз.б.поп.проект), повинен бути додатково скорегований із застосуванням коефіцієнту zвідкл, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Виходячи з абз. 2 п. 9 Методики № 315, обсяг споживання теплової енергії на загальнобудинкові потреби (Qопз.б.п) опалення визначається за формулою, за якою коефіцієнт, що враховує площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку (zвідкл) множиться на визначений розрахунково, спрощено або відповідно до проекту обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, Гкал.
zвідкл розраховується: 1+ Sвідкл (опалювальна площа приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку) /загальна опалювальна площа будівлі/будинку.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем не було доведено надання позивачці та отримання нею послуг теплопостачання, а відтак обов`язку оплати теплової енергії місць загального користування та допоміжних приміщень.
Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.
Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
З досліджених доказів вбачається, що відповідач надає послугу теплопостачання до будинку АДРЕСА_2 . Нарахування здійснює відповідно до п. 8 розділу ІV Методики, тому що у нього відсутні дані щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень, дані щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалі та на горищі, бо ОСББ «Вектор-34» не надав такої інформації. 
За такого дії ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» щодо нарахування ОСОБА_1 витрат на оплату теплової енергії за опалення місць загального користування, допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення є правомірним. 
Посилання позивачки на те, що у допоміжних приміщеннях та місцях загального користування, а саме на сходових клітинах житлового будинку відсутні прилади опалення, не впливає на її обов`язок здійснювати оплату теплової енергії, яка надається в тому числі на забезпечення функціонування  внутрішньобудинкових систем опалення, які належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Щодо судових витрат

Стаття 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Частина 7 статті 141 ЦПК України визначає, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Матеріали справи свідчать, що відповідач за розгляд справи в суді апеляційної інстанції сплатив 1453,44 грн судового збору, що випливає з платіжної інструкції №599976462 від 31 липня 2025 року. Позивач від сплати судового збору звільнена в силу вимог наведеного вище Закону.
Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 , яка звільнена від сплати судового збору, відмовлено, а відповідач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги, яка задоволена судом, то ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» має право на повернення йому з Державного бюджету України судового збору у сумі 1453,44 грн. 

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» задовольнити.
Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити дії відмовити.
Повернути Приватному акціонерному товариству «Миколаївська теплоелектроцентраль» з Державного бюджету України 1453,44 грн, які були сплачені ним на підставі платіжної інструкції №599976462 від 31 липня 2025 року як судовий збір за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                    О. В. Локтіонова

Судді                    Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повне судове рішення складено 10 жовтня 2025 року.