Справа № 301/2121/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        25 серпня 2025 року м. Ужгород

       Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого Собослоя Г.Г.,
суддів: Джуги С.Д., Кожух О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Зачепіло Зоряна Ярославівна, на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року у справі № 301/2121/24 за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі по тексту – АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2001818875401, відповідно до якого останній видано кредит у 10 000 гривень, який пізніше було збільшено до 50 000 гривень. Відповідачка не виконує свої зобов`язання за договором, а тому станом на 31.03.2024 у неї виникла перед банком заборгованість у розмірі 72 963,07 гривень, з яких: 46 894,45 грн – заборгованість за кредитом; 26 068,62 грн – заборгованість за процентами. У зв`язку з наведеним позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 72 963,07 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у розмірі 72 963,07 гривень, з яких: 46 894,45 грн – заборгованість за кредитом; 26 068,62 грн – заборгованість за процентами та судовий збір у розмірі 2 422,40 гривні.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Зачепіло З.Я., оскаржила таке у апеляційному порядку та просить рішення суду скасувати та постановити нове про відмову в задоволенні позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості у сумі 72 963,07 грн, а саме не надано пояснення щодо нарахування тіла, відсотків та комісії за обслуговування кредиту. Надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені працівниками банку – є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Матеріали справи не містять також відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 72 963,07 грн. Крім цього, вважає, що договір, укладений між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» є таким, що порушує її права як споживача та підлягає визнанню недійсним в частині нарахування процентів за користування кредитом. Зазначає, що відповідачка систематично вносила платежі в рахунок погашення заборгованості, але тіло кредиту не зменшувалося, а відсотки тільки зростали, що порушує дисбаланс договірних відносин, крім того умови, в які становить АТ «ПУМБ» взагалі не дає можливості позичальнику погасити заборгованість по кредитному договору. Проте, у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
       Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
       Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
       Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
       Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
       У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
       Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
       Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
       Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
       Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що 19.02.2021 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено договір комплексного банківського обслуговування, шляхом підписання заяви № 2001818875401 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб (а.с.15 – зворотній бік аркуша).
Підписавши заяву № 2001818875401 на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб від 19.02.2021, відповідачка беззастережно підтвердила, зокрема, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть йому бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку).
У вказаній заяві відповідачка просила відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати Кредитну картку. № Кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікованої) НОМЕР_2 .
Своїм підписом заяви № 2001818875401 ОСОБА_1 також підтвердила наступні умови договору, що містяться безпосередньо у ній, а саме: кредитний ліміт у сумі 10 000 гривень; строк дії Кредитного ліміту – 12 місяців з дня надання банківського ліміту; стандартна процентна ставка складає 47,88 %; орієнтовна загальна вартість кредиту споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 12 577,58 грн (а.с.6).
19.02.2021 ОСОБА_1 підписала також Паспорт споживчого кредиту, який передбачає: тип кредиту – кредитна лінія, сума/ліміт кредиту – 10 000 грн; строк кредитування 12 місяців, який продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечення будь-якої із сторін; стандартна процентна ставка – 47,88 % річних; тип процентної ставки – фіксована (а.с. 16).
Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту АТ «ПУМБ» розмір кредитного ліміту змінювався: 19.02.2021 - встановлення кредитного ліміту 10 000,00 грн.; 15.06.2021, 21.07.2021 та 20.08.2021 – збільшення кредитного ліміту до 50 000 гривень; 27.02.2022 зменшення кредитного ліміту до 48 991 грн., 03.03.2022 збільшення кредитного ліміту до 50 000 грн (а.с. 36 – зворотній бік аркушу).
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за договором № 2001818875401 від 19.02.2021 заборгованість відповідачки станом на 31.03.2024 (включно) становить 72 963,07 грн, з яких: 46 894,45 грн - заборгованість за кредитом, 26 068,62 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 37-38).
З метою досудового врегулювання спору банком на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу (повідомлення) № вих.КНО-44.2.2/196 від 31.03.2024 з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором № 2001818875401 від 19.02.2021 у розмірі 72 963,07 грн, не пізніше 30 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, що підтверджується копією даної письмової вимоги та списком згуртованих відправлень (рекомендованих листів) (а. с. 34 зворотній бік аркуша-36).
Однак, відповідачка заборгованість за вказаним кредитним договором не сплатила.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Відповідачка ОСОБА_1 не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «ПУМБ», не довела відсутність заборгованості.
Таким чином, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001818875401 від 19.02.2021, що утворилася станом на 31.03.2024 та становить 72 963,07 грн, з яких: 46894,45 грн – заборгованість за кредитом; 26068,62 грн - заборгованість за процентами, є доведеними та обґрунтованими.
У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Виписка по рахунку – це офіційний документ, який надається власнику банківського рахунку (як фізичній, так і юридичній особі) і містить детальний перелік усіх фінансових операцій, здійснених за вибраний період. Включає інформацію про депозити, зняття коштів, платежі, нараховані відсотки, комісії та інші транзакції.        
Виписка для фізичних осіб зазвичай включає основні транзакції (депозити, зняття готівки, покупки за допомогою карток, оплата рахунків, нарахування відсотків).
Відтак, посилання апелянта на те, що надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, на думку колегії, є необґрунтованими.
Посилання в апеляційній скарзі на неправомірне нарахування позивачем відсотків є також безпідставними, оскільки відповідачкою власноручно підписано паспорт споживчого кредиту, згідно якого процентна ставка фіксована і становить 47,88 % річних.
Отже, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представниця – адвокатка Зачепіло Зоряна Ярославівна - залишити без задоволення.
Рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 25 серпня 2025 року.
Головуючий:
Судді: