15.09.25
22-ц/812/30/25
Провадження № 22-ц/812/30/25

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 вересня 2025 року м. Миколаїв
справа № 485/1760/21
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Лівінського І.В.,
суддів: Базовкіної Т.М., Кушнірової Т.Б., 
із секретарем судового засідання Повертайленко Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу
ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Ревою Світланою Леонідівною,
на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 20 вересня 2024 року під головуванням судді Квєтка І.А. в приміщенні цього ж суду, повний текст судового рішення складений 23 вересня 2024 року, у цивільній справі
за позовом
ОСОБА_1  до  ОСОБА_2  про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення суми понесених збитків.
Позивачка зазначала, що вона є власницею будинку та земельної ділянки для його обслуговування кадастровий номер 4825710100:39:068:0059 площею 0,0997 га, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та користується суміжною земельною ділянкою площею 0,1000 га, на якій воно розташоване, на підставі державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-М №024084, виданого Снігурівською міською радою народних депутатів 25 липня 1995 року попередньому власнику ОСОБА_3 . Державну реєстрацію земельної ділянки ОСОБА_4 з кадастровим номером 482510100:39:068:0042 скасовано рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2020 року у справі № 485/1478/16-ц.
Позивачка зазначала, що внаслідок недотримання відстані від самочинно побудованої відповідачкою будівлі гаражу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до житлового будинку позивачки, що має наслідком його пошкодження, позивачу заподіяно збитки у розмірі вартості відновлювальних робіт, що підтверджено висновками експертів, проведеним у цивільній справі №485/1983/15-ц, №125-069 від 24 червня 2014 року у розмірі 30522,00 грн станом на 24 червня 2014 року та від 19 січня 2016 року у розмірі 99730,00 грн станом на 01 жовтня 2016 року, які відповідачка зобов`язана була, але позивачці не відшкодувала. 
За порушення грошового зобов`язання по несплаті вказаних збитків відповідачка має сплатити витрати інфляції в розмірі 24 945,61 грн за період з 2014 року по 01 січня 2016 року та в розмірі 52 358,25 грн за період 01 січня 2016 року по 01 листопада 2021 року.
Крім того, за проведену експертизу № 125-069 від 24 червня 2014 року експерту ОСОБА_5 позивачка сплатила 7530,00 грн, які підлягають стягненню з відповідачки. 
Позивачка зазначала, що збудований відповідачкою гараж повністю закрив вікно в житловій кімнаті будинку, у зв`язку із чим туди не поступає сонячне світло.
Гараж літ. «З» та літня кухня літ. «Б» побудовані однією стіною на земельній ділянці позивачки. Гараж літ. «З» відповідачки побудований на межі з літньою кухнею літ. «Б» позивачки з порушенням норм ДБН, що також призвело до руйнувань нерухомого майна та позивачка була змушена здійснювати відновлювальний ремонт також і цього приміщення. Всі ці роботи були проведені на земельній ділянці, яка не належить відповідачці. 
Факт невідповідності збудованого відповідачкою гаражу літ. «Ж» вимогам будівельних, санітарних і протипожежних норм підтверджується висновками будівельно- технічних експертиз.
Також, 07 серпня 2021 року було пошкоджено паркан, чим позивачці заподіяно збитків на суму 6340,00 грн. 
Пошкодження майна позивачки, необхідність звертатися до правоохоронних та судових органів зумовило виникнення у неї хвороби «Гіпертонії ІІІ ст», внаслідок чого вона вимушена постійно лікуватися, що заподіяло їй моральних страждань, які вона оцінює у 100 000,00 грн. 
Оскільки зведенням відповідачем самочинного будівництва порушуються її права як власника сусіднього житлового будинку та земельної ділянки, що підтверджено рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2020 року у цивільній справі №485/1478/16-ц позивачка вважає, що виникли підстави для знесення самочинних будівель відповідачки -гаражів літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б».
Посилаючись на викладене, позивачка просила суд усунути перешкоди в користуванні власністю - зобов`язати відповідачку знести гараж літ «Ж», гараж літ «З», літню кухню літ «Б», сомовільно побудований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 ; стягнути з відповідачки на її користь: збитки за період з 2014 року по 01 січня 2016 рік у розмірі 30522 грн, інфляційні витрати у розмірі 24945,61 грн; збитки за період з 01 січня 2016 року по 01 листопада 2021 року у розмірі 99730 грн, інфляційні витрати у розмірі 52358,25 грн; вартість проведеної експертизи експертом ОСОБА_5 у розмірі 7530 грн; вартість відновлювального ремонту паркану у розмірі 6340 грн, всього 221425,86 грн. Також просила стягнути з відповідачки на її користь моральну шкоду у розмірі 100000 грн. 
В липні 2023 року ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила суд зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні власністю – земельною ділянкою та будинком – шляхом здійснення реконструкції гаражу літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б», які самовільно побудовані на земельній ділянці позивачки за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , шляхом знесення стін, що межують з ділянкою позивачки та приведення у стан відповідно нормам ДБН; стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість проведеної експертизи експертом ОСОБА_5 в розмірі 7530,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість відновлювального ремонту паркану в розмірі 6340,00 грн, житлового будинку літ «А», літньої кухні літ «Б» в розмірі відповідно до висновку судової експертизи у даній справі; стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду в розмірі 100000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року позов залишений без задоволення. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачка не надала належних та достовірних доказів порушення її прав як власника земельної ділянки будівництвом відповідачкою будівель гаражів літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б» (вони ж Ж-1, З-1 та Б-1 відповідно), а тому є недоведеною вимога позивача про усунення перешкод в користуванні власністю – земельною ділянкою АДРЕСА_1 .
Щодо вимог про стягнення вартості проведеної експертизи ПП ОСОБА_5 у розмірі 7530,00 грн суд виходив з того, що витрати, пов`язані з оплатою на проведення експертизи є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. А тому суд відмовив у задоволенні позову в цій частині.
Щодо вимог про стягнення вартості відновлювального ремонту паркану у розмірі 6340,00 грн суд виходив з того, що надані позивачкою документи не доводять складу цивільно-правової відповідальності відповідачки за вимогою позивачки про відшкодування збитків, заподіяних їй ОСОБА_2 пошкодженням паркану (наявність шкоди, протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, вини відповідача), а тому, зважаючи, що позивачка не довела завдання їй відповідачкою збитків пошкодженням належного їй паркану у розмірі 6340 грн суд відмовив їй у задоволенні даної вимоги.
Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходив з того, що, оскільки вимога позивачки про стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення збитків, які є недоведеними, підстави для задоволення даної позовної вимоги відсутні. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі представник позивачки – адвокат Рева С.Л., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга, крім пояснень, які зазначені у позовній заяві, мотивована тим, що судом першої інстанції необґрунтовано не призначено по справі судової будівельно-технічної експертизи, та неправомірно були не прийняті документи, що надавались стороною позивача, а також не вимагались відповідні документи зі сторони відповідачки. Судом першої інстанції необґрунтовано було відмовлено у витребуванні копії судових справ з архіву, які містять оригінали судових експертиз, що доводять порушення прав позивачки з боку відповідачки. Позивачкою були надані докази проведення ремонтних робіт внаслідок порушення її прав відповідачкою, але це також не знайшло свого обґрунтування у рішенні суду. 

Узагальненні доводи інших учасників справи
На вказану апеляційну скаргу від представника відповідачки ОСОБА_2 – адвоката Козирєвої А.В., надійшов відзив, в якому посилаючись на те, що оскаржуване рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права, на його обґрунтованість, просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача. 
Представник відповідачки зазначала, що ОСОБА_2 отримала будинок та присадибну земельну ділянку для його будівництва і обслуговування житла та господарських будівель у власність до того, як позивачка стала власником будинку по АДРЕСА_1 . Спірний гараж літ. «Ж» та будівля літньої кухні «Б-1» на земельній ділянці по АДРЕСА_2 побудовані попереднім власником, до придбання відповідачкою будинку із господарськими будівлями у дар, раніше, ніж позивачка стала власником будинку та споруд по АДРЕСА_1 , що підтверджено документами,0 які наявні у матеріалах справи. Всі інші господарські будівлі на земельній ділянці, що належить відповідачці, будуються у законний спосіб на підставі будівельного паспорта від 03 липня 2013 року та повідомлення про початок виконання будівельних робіт. 
Також представник ОСОБА_2 зазначала, що за клопотанням сторони позивача ухвалою суду від 28 червня 2023 року призначалася комплексна земельно-технічна та будівельно-технічна експертизи, виконання якої було доручено експертам Миколаївського відділення ОНДІСЕ. Сторона позивача ухилилася від виконання клопотання експерта про надання додаткових документів та подала заяву про скасування цієї ухвали. За клопотанням сторони позивача, 17 листопада 2023 року призначено знову судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизу, виконання якої було доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ. Клопотання експертів цієї установи про надання додаткових документів виконано не у повному обсязі з вини позивача, у зв`язку із чим матеріали справи були повернуті без виконання. 

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, довідка про доставку електронного документу (т. 4 а.с. 92-95).
Представниця позивачки надіслала клопотання, в якому повідомила, що призначена апеляційним судом експертиза оплачена не буде, просила розглядати справу за наявними матеріалами без її участі.
Представниця відповідачки також надіслала клопотання про розгляд справи без її участі. 
Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило, а тому їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частини 4 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено: «… у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення».

2. Мотивувальна частина

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.
Звертаючись з цим позовом позивачка посилалася на те, що гараж літ. «Ж» та літня кухня літ. «Б» побудовані однією стіною на її земельній ділянці, гараж літ. «З» відповідачки побудований на межі з літньою кухнею літ. «Б» позивачки з порушенням норм ДБН, самочинно, що призвело до руйнувань нерухомого майна позивачки та вона була змушена здійснювати відновлювальний ремонт приміщень, а також в результаті цих дій призвело до зменшення площі користування своєю земельною ділянкою на свій розсуд.
Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до пунктів "г", "е" частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Частиною другою, пунктом "б" частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду (стаття 212 ЗК України).
У частині першій статі 375 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проєкту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 лютого 2004 року стала власником квартири АДРЕСА_3 . На підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 2005 року позивачка придбала квартиру АДРЕСА_4 за цією ж адресою, а на підставі договору дарування від 15 листопада 2013 року стала власником квартири АДРЕСА_5 в цьому ж будинку. Рішенням Снігурівської міської ради №125 від 27 листопада 2013 року вказані три квартири у триквартирному житловому будинку були об`єднані в єдиний об`єкт нерухомого майна - індивідуальний житловий будинок (т.2 а.с.51-67). Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 березня 2016 року, номер запису 13891137, номер об`єкта нерухомого майна 886441848257 (т.1 а.с.142).
13 липня 2021 року за позивачкою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 4825710100:39:068:0059, площею 0.0997 га, на якій розташований належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 .
Відповідачка ОСОБА_2 є власником сусіднього домоволодіння АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 03 жовтня 2001 року, укладеного з ОСОБА_3 . 
13 листопада 2014 року ОСОБА_2 набула у власність земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер 4825710100:39:068:0042, для будівництва та обслуговування вказаного будинку на підставі нотаріально посвідченого договору дарування земельної ділянки (т.1 а.с.148-154). Право власності на вказану земельну ділянку належало ОСОБА_3 на підставі державного акта №024804 від 25 липня 1995 року (т.1 а.с.202).
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2020 року у справі №485/1478/16-ц, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, скасований запис про державну реєстрацію права власності та реєстрацію права власності № 7680070 від 13 листопада 2014 року на земельну ділянку 0,10 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий №482510100:39:068:0042 (Т.1 а.с.130-140).
За даними інвентарної справи на домоволодіння АДРЕСА_2 будівництво гаражу Ж (Ж-1 у технічному паспорті) узаконене рішенням виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 26 червня 2001 року №155, яким надано дозвіл на оформлення самовільно збудованого гаражу літ. «Ж» розмірами на плані 3,7 м х5,55 м на «погрібі», сараю літ. «З» розмірами на плані 3,2 м х 5,55 м.
Будівля гаражу літ. «З» (З-1 у технічному паспорті) домоволодіння АДРЕСА_2 будується на підставі будівельного паспорта від 03 липня 2013 року та повідомлення про початок виконання будівельних робіт за вихідним інспекції ДАБК від 08 липня 2013 року.
Як вбачається з листа № 54 від 11 грудня 2015 року начальника відділу містобудування, архітектури, ЖКГ та розвитку інфраструктури Снігурівської райдержадміністрації ОСОБА_6 щодо розміщення будівель гаражу та сараю будівельний паспорт БП-88 від 03 липня 2013 року на земельній ділянці № НОМЕР_1 згідно з державними будівельними нормами ДБН 360-92 Містобудування. Планування та забудова міських і сільських поселень. Розділ: Садибна забудова, пункт 3.25 – для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту, відстань до сусідньої межі ділянки до найбільш виступаючої конструкції стіни слід приймати не менше 1.0 м. По факту виконаних робіт по будівництву гаражу № НОМЕР_1 ОСОБА_2 , розміщеного вздовж установленої межі, вказана відстань складає 1.12 м на початку розміщення будівлі гаражу і 1.65 м в кінці. Отже відхилень від норми ДБН 360-92 не виявлено (т.1 а.с.26).
За даними технічного паспорту на домоволодіння АДРЕСА_2 станом на 13 листопада 2023 року наявна будівля літньої кухні Б-1 садиби №68 прибудована до гаражу Ж-1 боковою стіною, рік будівництва 1960.
Між сторонами тривалий час існує спір щодо меж вказаних земельних ділянок та існуючих впритул одне до одного існуючих вищевказаних забудов з обох сторін, а саме між гаражами та літньою кухнею домоволодіння АДРЕСА_2 та житловим будинком та літньою кухнею №66.
       
Щодо вимог усунути перешкоди в користуванні нерухомим майном та стягнення вартості відновлювального ремонту житлового будинку та літньої кухні.
Звертаючись з вимогою усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинком шляхом покладення на відповідачку обов`язку здійснити реконструкцію гаражів літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б», шляхом знесення стін, що межують з ділянкою позивачки, та приведення цих будівель у стан відповідно нормам ДБН, позивачка  ОСОБА_1 посилалася на те, що ці будівлі самовільно побудовані відповідачкою ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка належить позивачці. Крім того, будівництво вказаних об`єктів проведено з порушенням норм ДБН та призвело до пошкодження будівель позивачки.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На обґрунтування вимог про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном, позивачка посилалась на висновки судової будівельно-технічної експертизи №4 від 19 січня 2016 року у справі №485/1983/15-ц та судової будівельно-технічної експертизи №13 від 2 січня 2020 року у справі №485/1478/16-ц.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно не прийняв ці докази до уваги виходячи з наступного.
Так, при проведенні вказаного експертного дослідження №4, експерт виходив з того, що гараж літ. «Ж» збудований самочинно.
Між тим, в матеріалах справи, яка переглядається, наявні документи, які потребують оцінці, в тому числі при проведенні експертного дослідження, зокрема, довідка КП «Миколаївське ММБТІ» від 13 листопада 2023 року №209422, згідно якої, на земельній ділянці АДРЕСА_2 знаходяться: А-1 житловий будинок, Б-1 літня кухня, Г-1 сарай, Ж-1 гараж, Жпд – погріб, З-1 гараж, И-1 вбиральня, К-1 душ, №25 огорожі, І, №1,4 споруди. Об`єкти самочинного будівництва відсутні (т.2 а.с.154).
Крім того, в експертизі № 4 2016 року експертом не досліджувалось будівництво гаражу літ. «З» та літньої кухні літ. «Б», які не були предметом спору у справі №485/1983/15-ц.
До того ж, у справі №485/1983/15-ц, в якої проводилась вказана експертиза №4, позивачка ОСОБА_1  відмовилась від позову до  ОСОБА_2  та ОСОБА_7  про усунення перешкод у обслуговуванні житлового будинку шляхом знесення самозабудови гаражу та відшкодування матеріальної шкоди заподіяної самочинним будівництвом, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 28 березня 2018  року така відмова була прийнята, рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 лютого 2016 року про відмову у задоволенні вказаного позову визнано нечинним, провадження у справі закрито.
За такого, колегія суддів вважає, що висновки судової будівельно-технічної експертизи №4 від 19 січня 2016 року у справі №485/1983/15-ц не можуть вважатись належним доказом у справі, яка переглядається, в розумінні статті 77 ЦПК України. 
Що стосується судової будівельно-технічної експертизи №13 від 2 січня 2020 року у справі №485/1478/16-ц, то вона також не може вважатись належним доказом у справі, яка переглядається, оскільки предметом дослідження експертизи № 13 було фактичне розміщення земельної ділянки АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4825710100:39:068:0042, яка належала  ОСОБА_2 , а також конфігурація та розміри межі між вказаною земельною ділянкою та земельною ділянкою АДРЕСА_1 . 
Між тим, на момент розгляду справи, яка переглядається (2024 рік), державну реєстрацію земельної ділянки АДРЕСА_2 , з кадастровим номером 4825710100:39:068:0042, скасовано рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 серпня 2020 року у справі №485/1478/16-ц, яке залишено без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 листопада 2020 року, а земельній ділянці АДРЕСА_1 , присвоєно кадастровий номер 4825710100:39:068:0059, з площею 0.0997 га.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції, за клопотанням позивачки ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 червня 2023 року призначалась у справі комплексна судова будівельно-технічна та земельна експертизи, на вирішення якої було поставлено такі питання: чи встановлена межа між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 ; чи відповідає будівництво гаражу позначеному на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ. "Ж-1" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , державним будівельним нормам? Якщо не відповідає, то яким саме нормам не відповідає; чи розташований гараж позначений на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ "Ж-1" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 4825710100:39:068:0059 площею 0,0997 га. за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо розташований, то яка площа накладення; чи розташований гараж позначений на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ "3-1" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 4825710100:39:068:0059 площею 0,0997 га. за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо розташований, то яка площа накладення; чи розташована літня кухня позначена на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ "Б-1" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці кадастровий номер 4825710100:39:068:0059 площею 0,0997 га. за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо розташована, то яка площа накладення; чи є наслідком будівництва гаражу позначеному на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ. "Ж" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , руйнування житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ? Які варіанти усунення негативних наслідків; чи здійснювався ОСОБА_1 відновлювальний ремонт житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , внаслідок його пошкоджень будівництвом гаражу позначеному на викопіюванні зі схематичного плану кварталу літ. "Ж" у технічному паспорті від 29 квітня 2009 року, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 ? Якщо так, то яка його вартість?
Проведення експертизи було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз.
У судовому засіданні суду першої інстанції представник позивачки просила скасувати ухвалу суду про призначення експертизи. 
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 жовтня 2023 року скасовано ухвалу цього ж суду від 28 червня 2023 року про проведення комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (т.2 а.с.39-40).
05 жовтня 2023 року від представника позивачки знову надійшло клопотання про призначення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. Проведення експертизи просили доручити судовому експерту Миколаївського НДЕКЦ МВС Грищенку Є.В. 
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 17 листопада 2023 року призначено у цій справі судову земельно-технічну та будівельно-технічну експертизи.
На вирішення експертів були поставлені такі питання: чи розташований гараж літера Ж, гараж літера З, літня кухня літера Б, які належать ОСОБА_2 , на земельній ділянці, яка їй належить? Якщо ні, то чистини якої земельної ділянки вони займають?; чи має можливість ОСОБА_1 користуватися в повному обсязі земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4825710100:39:068:0059? Якщо ні, то чому?; чи створює перешкоди в обслуговуванні будинку літ А (на план-схемі технічного паспорту літ.А-1) та літньої кухні літ Б (на план-схемі технічного паспорту літ Б-1), які належать на праві власності ОСОБА_1 , розміщення гаражу ОСОБА_8 , гаражу літ.З, літньої кухні літ Б, що належить на праві власності ОСОБА_2 . Якщо так, то чи можливо усунути перешкоди шляхом реконструкції вказаних об`єктів?; чи є технічна можливість усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4825710100:39:068:0059, яка належить на праві власності ОСОБА_1 .? Якщо так, то яким чином?; чи має наслідком будівництва гаражу літ Ж, сараю літ Б, що належить ОСОБА_2 , руйнування житлового будинку літ.А (на план схемі технічного паспорту літ А-1), що належить ОСОБА_1 , та гаражу літ З, що належать ОСОБА_2 , руйнування літньої кухні літ Б (на план схемі технічного паспорту літ Б-1), що належать ОСОБА_1 , а саме: оздоблення бокової стіни, фундаменту, внутрішніх приміщень, чи наявне затінення вікна будинку? Якщо так, то які варіанти усунення негативних наслідків?; чи проведено ОСОБА_1 відновлювальний ремонт житлового будинку літ А (на план-схемі технічного паспорту літ А-1) стіни, що межує з ділянкою відповідачки ОСОБА_2 та літньої кухні літ Б (на план схемі технічного паспорту літ Б-1), огорожі між суміжними ділянками за адресою будинку АДРЕСА_6 , та стіни житлового будинку ОСОБА_1 , які було зруйновано з боку ділянки ОСОБА_2 .? Якщо так, то яка вартість цих робіт та матеріалів?
Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.
16 травня 2024 року на адресу суду першої інстанції надійшло повідомлення судових експертів Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС Стоянова Т.Є. та Грищенко Є.В. від 02 травня 2024 року №КСЕ19/115-23/16980, про неможливість проведення судової експертизи.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2024 року поновлено підготовче провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання. 
У червні 2024 року представник позивачки просила суд проведення комплексної судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи доручити судовому експерту Фесун Л.А.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року відмовлено представнику позивачки у поновленні строку на подання нових доказів. Заяву представника позивачки від 28 червня 2024 року про заміну експертної установи залишено без розгляду. 
Отже відповідна експертиза проведена не була.

Враховуючи, що встановлення обставин, які входять в предмет доказування по даній справі № 485/1760/21, потребують спеціальних знань у галузі будівництва, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року частково задоволено клопотання представника позивачки – адвоката Рева С.Л., та призначено комплексну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на розв`язання якої поставлені питання:
-Як проходить межа між земельними ділянками № НОМЕР_2 та АДРЕСА_2 , відповідно до земле-технічної документації?
-Чи є пошкодження стіни житлового будинку АДРЕСА_1 , розташованої з боку земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 ? Як що так, то визначити причини таких пошкоджень та можливі заходи для їх усунення?
-Чи розташований (повністю або частково) гараж літ. Ж, гараж літ. З, літня кухня літ. Б, які належать ОСОБА_2 (домоволодіння АДРЕСА_2 ), на земельній ділянці АДРЕСА_1 ? Якщо так, то чи є технічна можливість реконструкції цих будівель в межах земельної ділянки АДРЕСА_2 ? 
Проведення експертизи було доручено експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Оплату за проведення експертизи покладено на позивачку. 
 Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 
09 січня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання експертів Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Корман Тетяни та Салтикова Олександра про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи. 
Зокрема, у клопотанні експерти просили:
- надати сумісну топографо-геодезичну зйомку в паперовому та електронному вигляді, в масштабі, що забезпечує чітке зображення всіх елементів та написів, на земельні ділянки розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно до земельно-технічної документації з нанесенням розмірів та зазначенням площ земельних ділянок та усіх будівель та споруд, які розташовані на зазначених земельних ділянках із зазначенням їхніх розмірів, а також з нанесенням меж фактичного користування земельними ділянками, у разі накладення земельних ділянок, то вказати площу та лінійні розміри накладення; 
-надати акт технічного стану житлового будинку АДРЕСА_1 до початку проведення будівельних робіт від 03 липня 2013 року на підставі Будівельного паспорту на громадські будівлі, гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
-забезпечити прибуття і повернення експертів на (з) об`єктів дослідження «Земельних ділянок та розташованих на них будівель та споруд за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 », безперешкодний доступ до об`єкта (об`єктів) дослідження, а також належні умови для роботи на місці, в присутності сторін по справі.
Крім того, експерти просили погодити строки виконання призначеної експертизи понад 90 календарних днів у другому кварталі 2025 року.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 січня 2025 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду, копію клопотання направлено учасникам справи для відома та виконання.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 березня 2025 року було задоволене клопотання представника позивачки, призначено у справі в якості спеціаліста інженера-геодезиста ОСОБА_9 та зобов`язано відповідачку ОСОБА_2 допустити спеціаліста до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 для проведення топографо-геодезичної зйомки цієї земельної ділянки. 
На виконання зазначеного клопотання експертів, від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Реви С.Л., надійшла до суду через Електронний кабінет заява в електронній формі, в якій вона просила приєднати до матеріалів справи сумісну топографо-геодезичну зйомку в паперовому та електронному вигляді, в масштабі, що забезпечує чітке зображення всіх елементів та написів, на земельні ділянки, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно до земельно-технічної документації з нанесенням розмірів та зазначенням площ земельних ділянок та усіх будівель та споруд, які розташовані на зазначених земельних ділянках із зазначенням їхніх розмірів, проведену спеціалістом інженером-геодезистом ОСОБА_9 ; документи, що підтверджують технічний стан житлового будинку АДРЕСА_1 до початку проведення будівельних робіт від 03 липня 2013 року на підставі Будівельного паспорту на громадські будівлі, гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 
Крім того, представниця позивачки ОСОБА_10 надіслала до апеляційного суду топографо-геодезичну зйомку спірних земельних ділянок у електронній формі, а саме, файл «Електронна зйомка вул. Шевченка, 66, АДРЕСА_2 ».
Також до суду надійшла заява представниці ОСОБА_10 у паперовій формі, до якої вона додала: топографо-геодезичну зйомку земельних ділянок, розташованих за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; загальні відомості про будівлю; реєстраційне посвідчення на домоволодіння; зведений оціночний акт по домоволодінню; схематичний план; поетажний план; журнал; технічний паспорт. 
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31 березня 2025 року було задоволене частково клопотання експертів Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Корман Тетяни та Салтикова Олександра. Долучено до матеріалів справи № 485/1760/21 топографо-геодезичну зйомку в паперовому вигляді земельних ділянок, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; загальні відомості про будівлю, реєстраційне посвідчення на домоволодіння, зведений оціночний акт по домоволодінню, схематичний план, поетажний план, журнал, технічний паспорт. Надано у розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 485/1760/21 з додатками; матеріали інвентарних справ № 2444, № 2494. Надано у розпорядження експертів сумісну топографо-геодезичну зйомку на земельні ділянки, розташовані за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , у електронному вигляді – назва файлу «Електронна зйомка вул. Шевченка, 66, АДРЕСА_2 » шляхом надсилання на електронну пошту Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.
Зобов`язано позивачку ОСОБА_1 забезпечити прибуття і повернення експертів на (з) об`єктів дослідження «Земельних ділянок та розташованих на них будівель та споруд за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 », а також зобов`язано сторони забезпечити безперешкодний доступ до об`єкта (об`єктів) дослідження, а також належні умови для роботи на місці, в присутності сторін по справі. Крім того, погоджений строк виконання експертизи № 24-6958 понад 90 днів у другому кварталі 2025 року. На час проведення експертизи провадження у справі зупинене.
У травні 2025 року до Миколаївського апеляційного суду надійшов лист завідувача Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, в якому він просив надати роз`яснення щодо виду призначеної судом експертизи, зокрема, чи є експертиза комплексною, а також направлено клопотання судового експерта Корман Тетяни, в якому експерт, посилаючись на те, що на наданих топографічному плані та кадастровому плані відсутні необхідні для проведення експертизи дані щодо нанесення меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до правовстановлюючих документів, просила надати:
- відповідну топографо-геодезичну зйомку земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 з нанесенням меж земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів, фактичних меж земельних ділянок, з зазначенням розмірів та площ накладення якщо є, з нанесенням будівель та споруд, обов`язково з зазначенням розмірів та прив`язок;
- технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі для обслуговування житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_2 ;
- акти комісійних обстежень житлового будинку АДРЕСА_1 , з 2012 по 2025 роки.
Також експерт просила погодити строк виконання експертизи у третьому кварталі 2025 року та надіслала рахунок № 1718-34-25(18) для оплати за проведення експертизи.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 12 травня 2025 року провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду, копію клопотання експертів направлено учасникам справи для відома та виконання, а також позивачці направлена копія рахунку по оплаті експертизи.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22 травня 2025 року роз`яснено щодо виду експертизи; клопотання експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Корман Тетяни задоволено частково.
Погоджений строк виконання експертизи понад 90 днів у третьому кварталі 2025 року.
Надано у розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 485/1760/21 з додатками; матеріали інвентарних справ № 2444, № 2494.
На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.
Також апеляційним судом повторно було направлено позивачці рахунок про оплату за проведення експертизи для сплати. 
15 липня 2025 року до апеляційного суду надійшло повідомлення завідувача Миколаївського відділення ОНДІСЕ Салтикова О. про залишення ухвали апеляційного суду від 16 грудня 2024 року без виконання, у зв`язку із тим, що станом на липень 2025 року рахунок не сплачений. Також до апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи № 485/1760/21 з додатками; матеріали інвентарних справ № 2444, № 2494.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 липня 2025 року провадження по цивільній справі № 485/1760/21 поновлене. Справу призначено до розгляду в приміщенні Миколаївського апеляційного суду.

Отже, призначена у справі судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза проведена не була у зв`язку з тим, що не була оплачена позивачкою.
У статті 109 ЦПК України визначено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.
Стаття 109 ЦПК України встановлює процесуальні наслідки для осіб, які ухиляються від участі в експертизі. Суд може визнати факт для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні лише у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо.
Застосування наслідків ухилення від участі в експертизі можливе лише після постановлення ухвали про призначення експертизи та підтвердження факту ухилення особи від участі в експертизі. Ухиленням від участі в експертизі є умисні дії особи, яка бере участь у справі, метою яких є неможливість проведення експертизи.
Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 18 червня 2024 року у справі № 336/7943/19.
У постанові від 21 травня 2025 року у справі № 201/1284/22 Верхвний Суд зазначив, що «згідно з вимогами ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позивачка належними та допустимими доказами не підтвердила факт пошкодження її будинку внаслідок будівництва відповідачкою гаражів літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б», а саме: не довела, що гаражі літ. «Ж», літ. «З», та літня кухні літ. «Б», самовільно побудовані відповідачкою ОСОБА_2  на земельній ділянці, яка належить позивачці, будівництво вказаних об`єктів проведено з порушенням норм ДБН та призвело до пошкодження будівель позивачки, оскільки не виконала вимоги ухвали Миколаївського апеляційного суду від 16 грудня 2024 року про призначення експертизи у частині покладення на позивачку обов`язку по оплаті цієї експертизи.
Отже, відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що будівництвом гаражів літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б» відповідачка ОСОБА_2 порушила право позивачки на користування та розпоряджання своїм майном.
За такого, апеляційний суд погоджується з основним висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_1 зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою та будинком, шляхом здійснення реконструкції гаражу літ. «Ж», літ. «З», та літньої кухні літ. «Б», шляхом знесення стін, що межують з ділянкою позивачки та приведення у стан відповідно нормам ДБН, а також стягнути з ОСОБА_2 на користь позивачки вартість відновлювального ремонту житлового будинку літ «А», літньої кухні літ «Б» в розмірі відповідно до висновку судової експертизи у даній справі, оскільки позивачка не довела, що гаражі літ. «Ж», літ. «З», та літня кухні літ. «Б», побудовані на її земельній ділянці, а також, що будівництво вказаних об`єктів призвело до пошкодження будівель позивачки. 

Що стосується вимог про стягнення вартості відновлювального ремонту паркану в розмірі 6340,00 грн.
Обґрунтовуючи такі вимоги, позивачка зазначала, що паркан був розбитий кувалдою 7 серпня 2021 року. При цьому посилалась на довідки, складені поліцейським за результатами розгляду заяв позивачки.
Між тим, зі змісту зазначених довідок вбачається, що 7, 8, 10 та 11 серпня 2021 року позивачка зверталась із заявами в поліцію про те, що її сусід ОСОБА_7 кожного разу наносив по декілька ударів кувалдою по паркану (т. 1 а.с. 66-69).
Доказів того, що відповідачка ОСОБА_2 вчиняла дії по пошкодженню паркану, матеріали справи не містять.
Склад цивільного правопорушення — це сукупність необхідних умов (елементів), які обумовлюють настання цивільно-правової відповідальності. Він включає такі чотири елементи: протиправна поведінка (дія або бездіяльність) — порушення вимог законодавства або договору, що завдає шкоди; шкода (збитки) — негативні наслідки, завдані особі або її майну внаслідок протиправної поведінки; причинний зв`язок — зв`язок між протиправною дією та завданою шкодою, де дії порушника є необхідною і безпосередньою причиною настання збитків; вина — психічне ставлення особи до вчиненої нею протиправної дії або бездіяльності. 
Стягнення збитків вимагає наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.
За такого, враховуючи, що позивачкою не доведено протиправної поведінки відповідачки щодо пошкодження спірного паркану, висновок суду про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_2 вартості відновлювального ремонту паркану, є правильним. 

Що стосується вимог про стягнення вартості експертизи, проведеної експертом ОСОБА_5 .
Як вбачається з матеріалів справи, експертом Фесун Л.А. проводилась судова будівельно-технічна експертиза №4 від 19 січня 2016 року на виконання ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 листопада 2015 року у справі №485/1983/15-ц (т.1 а.с. 33-45). За проведення цієї експертизи позивачкою сплачено 7530 грн. (т.1. а.с. 59).
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).
Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.
Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.
У постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила: "Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ".
Як зазначалось вище, колегія суддів вважає, що висновки судової будівельно-технічної експертизи №4 від 19 січня 2016 року у справі №485/1983/15-ц не можуть вважатись належним доказом у справі, яка переглядається, та за такого, апеляційний суд вважає, що витрати, здійснені позивачкою на проведення вказаної експертизи у розмірі 7530 грн є необґрунтованими, безпосередньо не пов`язані із розглядом справи та не підлягають відшкодуванню.
А тому, апеляційний суду погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення вказаної суми.

Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди
Обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачка посилалася на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з метою захисту свого майна, а також за цей час в результаті тривалої боротьби щодо захисту своїх прав власності в судових та правоохоронних органах позивачка отримала діагноз «Гіпертонія ІІІ ст.» та змушена постійно приймати амбулаторне та стаціонарне лікування. 
Відмовляючи в задоволенні таких вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивачки про стягнення моральної шкоди є похідною від вимог про усунення перешкод у користуванні власністю та стягнення збитків, які є недоведеними.
Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Поняття моральної шкоди визначено у частині 2 статті 23 ЦК України, згідно з якою моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленумом Верховного Суду України від 32 березня 1995 року №4 (із змінами і доповненнями від 25 травня 2001 року № 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд у таких спорах повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу що позивається із таким позовом.
Такий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 815/6107/17 та від 04 березня 2020 року у справі № 815/2215/15.
Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачкою не доведено факту завдання моральних страждань та душевних переживань (погіршення здоров`я), що настали у зв`язку з неправомірними діями відповідачки.

Отже, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про залишення позову без задоволення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, 

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її представником – адвокатом Ревою Світланою Леонідівною, залишити без задоволення, а рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 вересня 2024 року - без змін.
       Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий	І.В. Лівінський  	
Судді	Т.М. Базовкіна  	

Т.Б. Кушнірова

Повне судове рішення складене 15 вересня 2025 року.