П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/6004/25	

Перша інстанція: суддя Танцюра К.О.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого   судді - Вербицької Н.В.,
                                           суддів – Джабурії О.В.,
- Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання     вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

26 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/30165/24 за період з 01.11.2016 року по день фактичної виплати 11.02.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159; 
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від у справі № 420/30165/24 за період з 01.11.2016 року по день фактичної виплати 11.02.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21,02.2001 № 159 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44; 
- визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо не нарахування та не виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену ст.19 Закону України “Про відпустки” за 2016-2020 роки за період з 31.07.2024 року по день фактичної виплати 29.01.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02,2001 № 159; 
- зобов`язати НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену ст. 19 Закону України “Про відпустки” за 2016-2020 роки за період з 31.07.2024 року по день фактичної виплати 29.01.2025 року відповідно до Закону України від 19.10,2000 № 2050- III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона проходила  військову службу за контрактом в ДПСУ. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 31.07.2024 року №482-ос позивач виключена зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . Позивач зазначила, 29.01.2025 року відповідачем виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, передбачену ч.1 ст.19 Закону України «Про відпустки» за 2014-2024 роки. Крім того, 11.02.2025 року,  на виконання   рішення Одеського     окружного   адміністративного     суду по справі № № 420/30165/24, відповідачем виплачено на картковий рахунок кошти в сумі 8 149,83 грн перерахованої грошової допомоги на оздоровлення. Проте, відповідачем в порушення ст.4 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" не виплачено компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що оскільки, доходи були нараховані відповідно до рішення суду, яке набрало законної сили 13 січня 2025 року, то саме з цього часу необхідно обраховувати строк затримки виплати доходу і з урахуванням того, що виплата грошового забезпечення за рішенням суду відбулась протягом місяця, то позивачка взагалі не набула права на компенсацію. Крім того, відповідач зазначив, що виплачені доходи мають разовий характер, а тому виплата компенсації втрати частин доходів, в даному випадку, чинним законодавством не передбачена.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково. 
  Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо     нарахування та н   виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/30165/24 за період з 01.11.2016 року по день фактичної виплати 11.02.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від у справі № 420/30165/24 за період з 01.11.2016 року по день фактичної виплати 11.02.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21,02.2001 № 159.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо   нарахування та   виплати    ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену ст.19 Закону України “Про відпустки” за 2016-2020 роки за період з 31.07.2024 року по день фактичної виплати 29.01.2025 року відповідно до Закону України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
Зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, передбачену ст. 19 Закону України “Про відпустки” за 2016-2020 роки за період з 31.07.2024 року по день фактичної виплати 29.01.2025 року відповідно до Закону України від 19.10,2000 № 2050- III “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог. Зокрема, апелянт зазначає, що допомога на оздоровлення та компенсація за невикористані дні відпустки не є грошовим забезпеченням, за яке повинна нараховуватись компенсація втрати частини доходу в разі затримки його виплати. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходила військову службу у НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ). Відповідно до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 31.07.2024 року №482-ос ОСОБА_1 виключена зі списків особового складу НОМЕР_3 прикордонного загону у зв`язку зі звільненням з військової служби.
Рішенням Одеського   окружного   адміністративного     суду   від   25.11.2024 по справі 420/30165/24, зокрема, зобов`язано НОМЕР_3 прикордонний загін Державної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 допомоги на оздоровлення у 2016-2018 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” від 22.09.2010 № 889, з урахуванням раніше виплачених сум.
На   виконання       рішення Одеського   окружного   адміністративного     суду   від   25.11.2024 по справі 420/30165/24, яке набрало   законної   сили 13.01.2025,   відповідачем 10.02.2025   сплачено позивачу допомогу на оздоровлення у 2016-2018 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі   8 149,83 грн (а.с.15).
29 січня 2025 року ОСОБА_1 виплачено   37  555,26 грн компенсації   за   невикористану   додаткову   відпустку,   передбачену   ч.1 ст.19   Закону України «Про відпустки» за 2016-2020 роки(а.с.12).
Компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення та компенсації   за невикористану   додаткову   відпустку, виплачена   не була, що позивач вважає протиправним, у зв`язку із чим звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що  фактична виплата перерахованої допомоги на оздоровлення та виплата компенсації за невикористану додаткову відпустку проведена відповідачем з порушенням строків їх виплати, що є підставою для нарахування компенсації втрати частини доходу.
Судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно статті 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ Уряд прийняв постанову від 21 лютого 2001 року №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок №159).
Пунктами 2, 3 вказаного Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.
Зміст зазначених норм права дає підстави дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Тобто законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24 січня 2023 року по справі №200/10176/19-а, від 31 липня 2024 року по справі № 480/1704/19, від 21 серпня 2024 року у справі № 200/63/23.
Слід також зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації  частини доходів у зв`язку з порушенням строків  їх  виплати,  мають компенсаторний характер. Такі кошти спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи  у зв`язку з  інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Зміст і правова природа спірних правовідносин  у  розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на  компенсацію втрати частини  грошових  доходів у зв`язку з порушенням строків  їх  виплати  особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд  у  постановах від 29.03.2023р.  у  справі №120/9475/21-а, від 15.10.2020р.  у  справі №240/11882/19, від 13.01.2020р.  у  справі №803/203/17 та від 22.06.2018р.  у  справі №810/1092/17, які також враховуються судом при вирішенні даної справи відповідно до  частини  5 статті 242 КАС України.
У  той же час, спірним  у  даній справі є питання  виплати  позивачу компенсації  втрат доходів у зв`язку з порушенням  термінів  виплати  компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та грошової допомоги на оздоровлення.
Колегія суддів наголошує, що підставою для здійснення компенсації  громадянам втрати частини доходів  є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому  доходів,  а саме заробітної плати (грошове забезпечення), пенсії, соціальних  виплат,  стипендії тощо; 2) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні  виплати,  стипендії, заробітна плата тощо); 3)  порушення  встановлених  строків  їх  виплати  (як  з  вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 4) затримка  виплати доходів  на один і більше календарних місяців; 5) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги.
Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення. 
Допомога для оздоровлення передбачена главою 7 розділу IV Інструкції № 558 «Порядок, умови та розміри виплати одноразових додаткових видів грошового забезпечення», та віднесена до одноразових видів грошового забезпечення, за своїм призначенням і правовою природою в контексті виплат. 
Відповідно до пункту 1 глави 7 розділу IV, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. 
Тобто, допомога для оздоровлення відповідає ознакам одноразових додаткових видів грошового забезпечення, оскільки виплачується раз на рік та не має постійного характеру.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду   у   справі №522/2738/17.
Приймаючи постанову від 06.02.2019   у   вказаній вище справі, Велика Палата Верховного Суду,   з   урахуванням положень   частин   2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ виснувала, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад   за   військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При цьому, до грошового забезпечення військовослужбовців, як обрахункової величини, не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема, щорічні, щоквартальні та разові додаткові види грошового забезпечення, окрім щомісячних, або ж тих, що виплачуються раз на місяць.
Тобто,   допомога на оздоровлення не входить до складу грошового забезпечення та фактично носить одноразовий характер, яка виплачується лише раз на рік за певних умов.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що несвоєчасна виплати допомоги на оздоровлення не підпадає під дохід, за затримку виплати якого нараховується компенсація у відповідності до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159.
Щодо виплати грошової компенсації за всі не використані за час проходження військової служби дні відпусток, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до абзацу 3 пункту 14 статті 101 Закону № 2011-XII, у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».
З викладеного вбачається, що грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні додаткової відпустки виплачується тільки при звільненні військовослужбовця, тільки один раз за весь період служби, тобто дана виплата має разовий характер і не підпадає під дохід, за затримку виплати якого нараховується компенсація у відповідності до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159.
Крім того, на переконання колегії суддів, нараховувати компенсацію на компенсацію є алогічним.
Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року по справі № 300/843/20, відповідно до якого, грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час, тобто має іншу правову природу - відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.
Суд першої інстанції на викладене уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 03 березня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 )    – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 червня 2025 року – скасувати з прийняттям постанови про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В. Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В. Джабурія
          
          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко