ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 жовтня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/29924/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач),   суддів:  Баранник Н.П., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Єфанова О.В.) в адміністративній справі №160/29924/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Військової частини НОМЕР_1  про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
09.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , з  урахуванням заяви про  уточнення  позовних вимог, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 (в редакціях, які діяли у спірний період) за період з 01.03.2022 року по 19.07.2022 рік у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, протиправною.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду відповідно до постанови КМУ №168 (в редакціях, які діяли у спірний період) за період з 01.03.2022 року по 19.07.2022 рік у розмірі збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в у сумі 250000 гривень.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати додаткової винагороди за весь час затримки виплати такої винагороди з 17.11.2022 року по день фактичної виплати додаткової винагороди ОСОБА_1 в належному розмірі.
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні зі служби з 17.11.2022 року по день фактичної виплати усіх належних ОСОБА_1 сум, з урахуванням положень статті 117 Кодексу законів про працю України.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Так позивач в період з 10.07.2020 по 17.11.2022 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 . В листопаді 2022 року її було звільнено з військової служби. Перед звільненням на посаді старшого бойового медика 3 артилерійської групи військової частини ВЧ НОМЕР_1 , у званні “старший солдат”. Позивач отримала довідку №3215 від 21.11.2022 про безпосередню участь особи у здійсненні із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях. В довідці зазначено, що ОСОБА_1 з 12.08.2020 року по 21.02.2021 рік та з 08.11.2021 року по 16.11.2022 року брала участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Проте в супереч норми діючого законодавства України, а саме, Постанови КМУ №168, відповідачем не була нарахована та виплачена додаткова винагорода до 100000 грн. за період 01.03.2022 по 19.07.2022.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Позивачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти  нове, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не надано належної оцінки доводам позивача про те, що наказом Генерального штабу ЗСУ №166 від 10.11.2021 року, з 08.11.2021  і до 17.11.2022 ОСОБА_1 серед іншого особового складу ВЧ НОМЕР_1 було залучено до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях. Дія зазначеного наказу Генерального штабу ЗСУ неодноразово продовжувалася на період проходження служби ОСОБА_1 . Суд необґрунтовано не здійснив витребування доказів про які клопотав позивач, а також не викликав свідків для допиту.
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні. У відзиві зазначив, що дійсно ОСОБА_1 займала посаду старшого бойового медика 3 артилерійської батареї артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , але фактично обов`язків військової служби за даною посадою не виконувала. Згідно з наказом начальника Донецького гарнізону від 07.09.2021 №47 “Про утворення та діяльність об`єднаної житлової комісії’’ солдат ОСОБА_1 обіймала посаду секретаря житлової комісії в складі об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 . Також, солдат ОСОБА_1 займалась проведенням службових розслідувань, що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності), в т.ч. наказом №537 від 20.05.2022 року, наказом 23.08.2022 року №1696. Крім того, протягом оспорюваного періоду позивач перебувала у Дніпропетровській області смт. Петропавлівка разом із військовослужбовцями служби стройової частини, юридичної служби, служби цивільно-військового співробітництва.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 10.07.2020  по 17.11.2022  проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , перед звільненням - на посаді старшого бойового медика 3 артилерійської групи військової частини ВЧ НОМЕР_1 у званні “старший солдат”.
Відповідно Довідки від 29.03.2022 позивач взята на облік як внутрішньо переміщена особа, з реєстрацією міста проживання АДРЕСА_1 .
В листопаді 2022 ОСОБА_1 звільнено з військової служби.
Відповідно довідки військової частини НОМЕР_1 про нарахований дохід з 01.01.2022 по 17.11.2022 позивач отримувала винагороду відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 рік у розмірі 30000 щомісячно.
Згідно довідки №3215 від 21.11.2022 року про участь особи у здійсненні із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, яка видана старшому солдату   ОСОБА_1 , вона з 12.08.2020 року по 21.02.2021 рік та з 08.11.2021 року по 16.11.2022 року брала участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів. Ця довідка є підставою для надання особі статусу учасника бойових  дій.
Позивач вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати додаткової винагороди в розмірі до 100000грн відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 звернулася до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову дійшов висновку про відсутність доказів про безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а отже і відсутності підстав для  нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі до 100000грн відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з огляду на наступне.
Отже спірним у справі є нездійснення відповідачем нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди  в розмірі до 100000грн відповідно до Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 за період з 01.03.2022 року по 18.07.2022 року.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-Х на території України ведений воєнний стан через акт відкритої агресії з боку російської федерації та проведенням активних бойових дій, який триває й наразі.
Відповідно до п.2,3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України" військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Кабінет Міністрів України 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та від 24 лютого 2022 року №69 "Про загальну мобілізацію" прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі Постанова №168).
Пунктом 1 Постанови №168 (у редакції на час виникнення правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
У пункті 1 Окремого доручення від 23 червня 2022 № 912/з/29 (яке діяло з 01 червня 2022 року) Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), а саме виконання військовослужбовцем:
бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу України) в районі ведення бойових дій;
бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави;
бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;
бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;
бойових завдань із відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою;
бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб);
виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей;
виконання бойових завдань у районах ведення бойових дій з виявлення повітряних цілей;
здійснення польотів у районах ведення воєнних дій, ведення повітряного бою;
здійснення заходів з виводу повітряних суден з під удару противника з виконанням зльоту;
виконання бойових (спеціальних) завдань кораблями, катерами, суднами в морській, річковій акваторії.
У пункті 3 цього Окремого доручення Міністр оборони України установив, що райони ведення бойових дій та склад створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави визначаються відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України.
Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Пунктом 5 цієї директиви Міністр оборони установив виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) по особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 07 березня 2022 року № 248/1217).
Отже, враховуючи зазначені норми законодавства, військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, розмір додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, збільшується до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що заявлені у цій справі позовні вимоги щодо нарахування і виплати спірної додаткової винагороди охоплюють період з 01.03.2022 по 18.07.2022.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, згідно з наказом начальника Донецького гарнізону від 07.09.2021 №47 “Про утворення та діяльність об`єднаної житлової комісії’’ солдат ОСОБА_1 обіймала посаду секретаря житлової комісії в складі об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .
Також, солдат ОСОБА_1 займалась проведенням службових розслідувань. Даний факт підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності), в т.ч. наказом №537 від 20.05.2022 року, наказом 23.08.2022 року №1696 (надані до матеріалів справи). 
Крім того, судом встановлено та не спростовується сторонами, що протягом оспорюваного періоду позивач перебувала у Дніпропетровській області смт. Петропавлівка разом із військовослужбовцями служби стройової частини, юридичної служби, служби цивільно-військового співробітництва.
Враховуючи встановлені обставини справи, доказів того, що позивач у спірний період  приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, суду не надано.
За спірний період позивачу була нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі 30000грн, відповідно до п. 1 Постанови №168.
Щодо подання позивачем суду довідки для оформлення статусу УБД, колегія суддів зазначає наступне.
Так відповідно матеріалам справи, позивач на підтвердження обставин обґрунтованості позивних вимог, надала суду Довідку №3215 від 21.11.2022 року про участь особи у здійсненні із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, яка видана старшому солдату   ОСОБА_1 , вона з 12.08.2020 року по 21.02.2021 рік та з 08.11.2021 року по 16.11.2022 року брала участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів, видана для надання особі статусу учасника бойових дій.
Підстава оформлення цієї довідки накази 2020, 2021 років. Крім того, вона оформлення для надання особі статусу учасника бойових дій. (а.с. 33)
Отже підставою оформлення довідки є накази 2020 та 2021 років, які оформлені до прийнятя Постанови №168. Крім того, довідка не була оформлена на підставі бойових наказів/розпоряджень, журналів бойових дій  або ведення оперативної обстановки або бойове, рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, а накази на які іде посилання у довідці, не є бойовими.
Таким чином вказана довідка не може свідчити про протиправність дій відповідача щодо ненарахування спірної грошової допомоги.
Отже, з урахуванням вищевикладеного, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог є правильним. 
Колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника про не витребування судом першої інстанції особової справи позивача  з ІНФОРМАЦІЯ_1 , невиклик свідків, оскільки ним не зазначається, яку обставину, враховуючи спірні правовідносини, можуть підтвердити свідки, а також які документи з особової справи можуть бути доказом наявності права у позивача на отримання грошової допомоги збільшеної до 100000грн на місяць.
Таким чином, висновки суду першої інстанції є правильними, доводи апеляційної скарги їх не спростовують.
Враховуючи зазначене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.   
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розподіл судових витрат  не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року в адміністративній справі №160/29924/24 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення  та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак