КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/5415/2025
справа №759/11420/25
 
ПОСТАНОВА

03 листопада 2025 року                                                                              м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
встановив:
Постановою Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 130 КУпАП, призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погодившись із прийнятою постановою, 20 жовтня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подано апеляційну скаргу, в якій одночасно просить поновити строк на оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року.
Клопотання мотивовано тим, що скаржник є діючим військовослужбовцем, у період з травня по жовтень 2025 року перебував у зоні проведення бойових дій, у зв`язку із чим не мав доступу до правової допомоги, не мав можливості отримувати судову кореспонденцію, ознайомлюватись із судовим рішенням. 
Про існування оскаржуваного судового рішення стало відомо лише 10 жовтня 2025 року після ознайомлення із матеріалами справи. 
Посилається на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» щодо наявності у скаржника особливого правового захисту як військовослужбовця, у тому числі, щодо продовження процесуальних строків. 
Мотивуючи наведеним, просить суд поновити строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року.
Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 30 жовтня 2025 року.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд не убачає у наведених у клопотанні доводах поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду.
Згідно із частиною 2 статті 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною 5 статті 7 та частиною 1 статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що "При розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права".
Згідно зі сталою практикою Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974 256) (Aleksandr Shevchenkov. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukhv. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).
З матеріалів справи убачається, що 11 травня 2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ЕПР1 №326807 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 КУпАП (а.с.2).
18 червня 2025 року судом першої інстанції прийнято оскаржувану постанову.
Супровідним листом від 20 червня 2025 року ОСОБА_1 надіслано копію постанови суду засобами поштового зв`язку. Матеріали справи не містять відомостей про вручення чи повернення поштового відправлення. 
Згідно даних постанови Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_1 від 12 вересня 2025 року виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання постанови №759/11402/25 закінчено. Із змісту постанови убачається, що ОСОБА_1 на виконання постанови №759/11420/25 сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн (а.с.16).
Чинним законодавством регламентовано строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, а саме передбачено надання десятиденного процесуального строку на вчинення дії щодо оскарження постанови суду з дня винесення такої постанови.
Отже, строк на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року закінчується 30 червня (понеділок), оскільки десятий день процесуального строку припадає на вихідний день 28 червня 2024 року (субота).
Апеляційну скаргу подано 20 жовтня 2025 року, тобто через майже 4 місяці з дня прийняття оскаржуваної постанови.
Відхиляючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вказує наступне.
Доводи клопотання про фактичне перебування скаржника у період з травня 2025 року по жовтень 2025 року в зоні ведення бойових дій із залученням до участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, протягом усього заявленого періоду не підтверджено скаржником жодними доказами.
Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити обставину перебування скаржника в зоні ведення бойових дій у часовому проміжку з моменту складення протоколу, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, протягом розгляду справи в суд та ухвалення оскаржуваної постанови до моменту ознайомлення скаржником із матеріалами справи.
Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на Закон України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», оскільки такий Закон втратив чинність на підставі пункту 2 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України №2217-IX від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України».
Крім того, апеляційний суд зауважує, що клопотання про поновлення процесуального строку не може носити формальний характер, а наведені в ньому обставини повинні бути поважними та доводитися належними доказами.
Суд зазначає, що лиш твердження скаржника про проходження військової служби в зоні проведення бойових дій без надання документів на підтвердження такий доводів не може уважатись поважною причиною для безумовного поновлення пропущеного процесуального строку.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно постанови виконавчої служби ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження НОМЕР_1 виконано постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року в частині покладення на скаржника штрафу та стягнення судового збору на користь держави. 
Відтак, зазначені в клопотанні причини пропуску процесуального строку є недоведеними у зв`язку із ненаданням скаржником відповідних документів, якими б підтверджувалось фактичне унеможливлення своєчасного вчинення скаржником процесуальних дій з подачі ним апеляційної скарги на постанову суду, а також відсутністю у ОСОБА_1 об`єктивної можливості реалізувати своє право на оскарження постанови суду першої інстанції.
З огляду на наведене, апеляційний суд визнає неповажними причини пропуску процесуального строку, зазначені у клопотанні ОСОБА_1 та робить висновок про відмову у задоволенні такого клопотання та про повернення апеляційної скарги скаржнику відповідно до вимог статті 294 КУпАП.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Святошинського районного суду міста Києва від 18 червня 2025 року повернути особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                     Н.В. Поліщук