ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Номер провадження:  22-ц/819/137/25 
Єдиний унікальний номер справи:  766/8488/24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 вересня 2025 року                                                        м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Приходько Л. А.,
суддів:                Базіль Л. В.,
                       Бездрабко В. О.,
секретар                        Андреєва В. В.,
учасники справи:
скаржник - ОСОБА_1 ,
заінтересована особа - Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року у складі головуючого судді Кузьміної О.І., повний текст ухвали складено 10 жовтня 2024 року,

встановив:

29 травня 2024 року адвокат Діденко К.В., діючи від імені ОСОБА_1 , звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати вчинити певні дії.
Скаргу обґрунтувала тим, що на примусовому виконанні у Комсомольському відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні (наразі Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2172249, 46 грн.
Постановою державного виконавця від 06 березня 2012 року накладено арешт на все належне боржнику нерухоме майно, у тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу майна від 17 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гурською О.В., що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27 травня 2024 року за № 380274024.
Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 березня 2024 року за №2289 заявника повідомлено, що матеріали виконавчого провадження ВП № 31586704 знищено за закінченням терміну зберігання. 
Перевіркою даних автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 25 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у відповідності до пункту 3 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення, рішення боржником виконано не було. В подальшому стягувач неодноразово повторно пред`являв вказаний виконавчий документ до виконання протягом встановлених строків, так останній раз виконавче провадження було завершено 26 листопада 2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 06 березня 2024 відкритих виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 на виконанні у відділу не перебуває.
Заявник вважає, що повернення виконавчого листа є однією із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження» передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання.
Посилаючись на те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника , за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, просив суд:
- визнати неправомірною бездіяльність Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не скасування після повернення виконавчого провадження, арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06.03.2012 року ВП № 31586704 виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (Номер запису про обтяження: №12250611 від 06.03.2012 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна);
- зобов`язати Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06.03.2012 року ВП № 31586704 виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (Номер запису про обтяження: №12250611 від 06.03.2012 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року скаргу задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), щодо не скасування після повернення виконавчого провадження, арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06.03.2012 року ВП № 31586704 виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (Номер запису про обтяження: №12250611 від 06.03.2012 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Зобов`язано Корабельний відділ державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винести постанову про зняття арешту з невизначеного усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту від 06.03.2012 року ВП №31586704 виданою ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсон (Номер запису про обтяження: №12250611 від 06.03.2012 14:27:47, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна).
Судове рішення мотивовано тим, що у державного виконавця були наявні усі підстави, передбачені пунктом 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, для зняття арешту з майна, але в порушення приписів наведеної норми такий арешт державним виконавцем знято не було.
Врахувавши, що виконавче провадження в рамках якого накладався арешт на майно боржника відсутнє, строк пред`явлення виконавчого документу до виконання сплинув, а арешт, який залишився не знятий з майна заявника порушує його права, як власника, суд дійшов висновку, що подана скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
24 жовтня 2025 року представник Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Потапова Т.В. через систему «Електронний суд» подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року.
Підставою апеляційного оскарження рішення суду представник скаржника ОСОБА_2 зазначила неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.
При цьому зазначає, що за змістом статті 50 Закону України № 606-XIV «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника тільки в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі). А отже на момент завершення виконавчого провадження ВДВС Комсомольського РУЮ у м. Херсоні та повернення виконавчого провадження стягувачу відповідно до Закону № 606-XIV були відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника. Останнє виконавче провадження, яке перебувало на виконанні у Відділу було повернуто стягувачу 26 листопада 2015 року з підстав пункту 7 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV (боржник чи майно не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).
Факт погашення заборгованості перед стягувачом заявником не доведений.
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Діденко К. В., діючи від імені ОСОБА_1 просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін, посилаючись на дотримання судом норм матеріального та процесуального права при її ухваленні.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2024 року визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_3 , суддів: Кутурланова О.В., ОСОБА_4 .
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 06 листопада 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі. 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 грудня 2025 року, у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_3 , визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Пузанова Л.В., суддів: Кутурланова О.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 20 січня 2025 року справу призначено до розгляду в суді апеляційної інстанції.
У зв`язку із перебуванням судді Кутурланової О.В. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2025 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_5 , суддів: ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 12 лютого 2025 року апеляційне провадження у справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення у справі № 2/1522/11652/11.
У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_5 протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Приходько Л.А., суддів: Базіль Л.В., Склярська І.В.
Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 11 липня 2025 року апеляційне провадження у справі поновлено, справу призначено до розгляду.
У зв`язку із перебуванням судді Склярської І.В. у відпустці протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2025 року, визначено склад суду, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Приходько Л.А., суддів: Базіль Л.В., Бездрабко В.О.
Приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції представник Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Потапова Т.В. апеляційну скаргу підтримала за обставинами викладеними у скарзі. Просила скасувати ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Діденко К.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала за обставинами викладеними у відзиві на апеляційну скаргу. В судовому засіданні, призначеному на 04 вересня 2025 року через технічну неможливість не змогла прийняти участь у відеоконференції поза межами приміщення суду.
Враховуючи, що ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, частиною 5 статті 212 ЦПК України, покладений на учасника справи, його представника, який подав відповідну заяву, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника заявника.
Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.
Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи.
Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 листопада 2011 року у справі №2-2844/11 достроково розірвано кредитний договір №0106-Д-07 від 01 червня 2007 року, укладений між ТзОВ Комерційним банком «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк», та ОСОБА_1 . 
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором №0106-Д-07 від 01 червня 2007 року в сумі 169 330.05грн
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_8 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованість за кредитним договором №0308-Д1-07 від 03 серпня 2007 року в сумі 2 172 249.46грн. 
16 січня 2012 року на виконання вказаного рішення Комсомольським районним судом м. Херсона видано виконавчий лист № 2-2844/11.
Відповідно до даних, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження  06 березня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (з накладенням арешту на майно) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249, 46 грн.
25 липня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 606-XIV (стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення).
Після повернення виконавчого листа стягувач повторно пред`являв виконавчий лист, зазначений вище, до виконання протягом встановлених строків. Останній раз виконавче провадження було завершено 26 листопада 2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 606-XIV (боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).
Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 березня 2024 року №22891 повідомлено що, на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 315867704 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2844/11, виданого 16 січня 2012 року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» боргу в сумі 2 172 249, 46 грн. Надати копії матеріалів вказаного виконавчого провадження неможливо, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2274/5 від 25 грудня 2008 року, пункту 2 розділу ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07 червня 2017 року та наказу Міністерства юстиції України від 20 травня 2003 року №43 «Про затвердження положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень».
18 вересня 2023 адвокат Нан Д.М., який діяв від імені ОСОБА_1 , звернувся до Корабельного ВДВС у м. Херсоні Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про зняття арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця ВДВС Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні від 23 січня 2012 року в рамках виконавчого провадження №31586704;
Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 вересня 2023 року за №34572 повідомлено про відсутність, на теперішній час, підстав для знаття арешту з майна боржника та роз`яснено підстави зняття арешту відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 16 січня 2012 року № 2-2844/11, пред`явлення його до виконання, накладення арешту на майно боржника та повернення стягувачу були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року.
Відповідно до частини першої статті 52 Закону № 606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.
Аналогічна за змістом норма закріплена у частині першій статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.
Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.
Згідно із частиною другою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.
Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.
Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.
Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.
Термін «завершення виконавчого провадження» застосовувався у нормі статті 30 Закону № 606-XIV як узагальнююче поняття процесуальної стадії виконавчого провадження.
Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно з статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно з статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно з статтею 48 цього Закону.
У Законі № 1404-VIII (чинний на момент розгляду справи судами) відсутня норма, аналогічна нормі частини першої статті 30 Закону № 606-XIV. Закон № 1404-VIII не містить такого поняття, як «завершення виконавчого провадження», водночас окремо врегульовує виконавчі дії щодо закінчення виконавчого провадження у статті 39 та щодо повернення виконавчого документа стягувачу в статті 37.
Частина перша статті 47 Закону № 606-XIV визначала, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Аналогічні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу визначені і в подальшому в частині першій статті 37 Закону № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року.
Правові підстави для повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, у статті 48 Закону № 606-XIV визначались так: виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню) (частина перша цієї статті); виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання (частина друга цієї статті).
У Законі № 1404-VIII на відміну від Закону № 606-XIV повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, не визначається як окрема підстава завершення виконавчого провадження, а є правовою підставою для закінчення виконавчого провадження (пункт 10 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII).
Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 3-1) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 5) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; 6) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; 7) визнання боржника банкрутом; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа. У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частини перша та друга статті 49 Закону № 606-XIV).
Підстави для закінчення виконавчого провадження на момент розгляду цієї справи у судах визначені у частині першій статті 39 Закону № 1404-VIII.
Отже, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного (приватного) виконавця не проводяться (див. подібні висновки у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі № 817/928/17, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 569/6234/22).
Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.
Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження. Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною першою статті 49 Закону № 606-XIV (частиною першою статті 39 Закону № 1404-VIII), свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.
З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII).
Водночас частиною п`ятою статті 47 Закону № 606-XIV визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (аналогічна норма міститься в частині п`ятій статті 37 Закону № 1404-VIII).
Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.
Наслідки завершення виконавчого провадження визначені статтею 50 Закону № 606-XIV.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Схожі за змістом норми містяться у частинах першій, другій статті 40 Закону № 1404-VIII.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:
- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);
- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.
Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.
У Законі № 1404-VIII, який набрав чинності з 05 жовтня 2016 року, законодавець передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону № 1404-VIII).
Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону № 1404-VIII).
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 14 травня 2025 року у справі № 2/1522/11652/11 (провадження № 14-137цс24).
Судом встановлено, що 06 березня 2012 року державним виконавцем відділу державної виконавчої Комсомольського РУЮ у м. Херсоні Бондаренко Д.О. у виконавчому провадженні № 31586704 винесено постанову, якою накладено арешт на все нерухоме майно, що належать ОСОБА_1 .
Вказаний арешт майна ОСОБА_1 є чинними на час розгляду скарги боржника. При цьому матеріали виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа №2-2884/11, виданого Комсомольським районним судом м. Херсона 16 січня 2012 року знищені, оскільки їх строк зберігання закінчено.
18 вересня 2023 року представник ОСОБА_1 , адвокат Нан Д.М. звернувся до Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) із заявою про скасування вказаного арешту. 
Листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 вересня 2023 року адвокату Нан Д.М. повідомлено про відсутність підстав для зняття арешту з майна боржника та зазначені підстави завершення цих виконавчих проваджень: постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 липня 2014 року з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону №606-XIV, у зв`язку із відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. 
Після повернення виконавчого листа стягувач повторно пред`являв виконавчий лист до виконання протягом встановлених строків. Останній раз виконавче провадження було завершено 26 листопада 2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 606-XIV (боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку). 
Порядок відновлення втраченого виконавчого провадження або матеріалів виконавчого провадження визначений розділом XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5(у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5). Проте відділом державної виконавчої служби матеріали відновленого виконавчого провадження суду не надані.
Разом з тим, підстави повернення виконавчого документа з`ясовані судом з відомостей, що містяться у Автоматизованій системі виконавчих проваджень та листі Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26 вересня 2023 року, а саме: постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 25 липня 2014 року з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 606-XIV, у зв`язку із відмовою стягувача залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення та постанова про повернення виконавчого документу стягувачу від 26 листопада 2015 року на підставі пункту 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону № 606-XIV (боржник - фізична особа чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку).
Положеннями Закону № 606-XIV, в редакції чинній на час повернення виконавчого документу не встановлювалися випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, у тому числі у разі відмови стягувача залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення. А отже у державного виконавця був відсутній обов`язок зняти арешт з майна боржника у зв`язку із поверненням 25 липня 2014 року виконавчого листа стягувачу з підстав визначених пунктом 3 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV
Підстави для зняття арешту, накладеного на майно боржника у зв`язку із поверненням з підстав визначених пунктом 7 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, також відсутні, оскільки законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти такий арешт у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження.
За таких обставин доводи заявника про неправомірну бездіяльність державного виконавця щодо не скасування після повернення виконавчого листа, арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки виконавчий документ щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Західінкомбанк» заборгованості повернуто стягувачу без подальшого виконання на підставі п пунктом 7 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» Закону № 606-XIV, що не свідчить про закінчення виконавчого провадження та не позбавляє стягувача реалізувати право повторного звернення із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків, тому у суду першої інстанції відсутні були підстави для зняття арешту з майна боржника.
З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що задовольняючи скаргу адвоката Діденко К.СВ., діючої в інтересах ОСОБА_1 , суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про те, що у державного виконавця були всі підстави, для зняття арешту з майна, але в порушення правових норм такий арешт державним виконавцем знято не було.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції від 09 жовтня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні скарги адвоката Діденко К.В., діючої в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановивв:

Апеляційну скаргу  Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.
Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09 жовтня 2024 року -скасувати.
В задоволенні скарги адвоката Діденко Катерини Віталіївни, діючої в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та зобов`язати вчинити певні дії – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 09 вересня 2025 року.

Головуючий                                                                                             Л.А. Приходько

Судді:                                                                                                            Л.В. Базіль
                                                                               В.О. Бездрабко