ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 жовтня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/19527/24 
Номер провадження 22-ц/816/1164/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 , 
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року, в складі судді Шияновської Т.В., ухвалене у м. Суми, повний текст якого складено 30 грудня 2024 року, 
                                                                     в с т а н о в и в:  
27 листопада 2024 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі – АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 листопада 2012 року на підставі кредитного договору № 26251918259801 відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 13716 грн, який в подальшому було збільшено до 48200 грн. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором, станом на 09 вересня 2024 року виникла заборгованість у розмірі 67581,43 грн, з яких: 48123,45 грн – заборгованість за кредитом; 19457,98 грн – заборгованість за процентами, яку банк просив стягнути на свою користь та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн.
Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року позов АТ «ПУМБ» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 67581 грн 43 коп., а також судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Вважає, що надані з позовом як докази роздруківки є неналежними доказами, не можуть свідчити про укладення кредитного договору № 26251918259801 від 09 листопада 2012 року у встановленій законом формі та виникнення у неї зобов`язання з повернення кредитних коштів. Також надана суду виписка по особовому рахунку не містить підпису уповноваженої особи, тому не є доказом наявності у неї заборгованості по кредиту.
  При відсутності самого кредитного договору, у рішенні не відображено докази, які б у повному обсязі підтвердили фінансові вимоги позивача на заявлену суму 67581 грн 43 коп. Доводить, що взагалі не підписувала кредитний договір, а надані банком Пропозиція укласти кредитний договір від 09 листопада 2012 року та Загальні умови, не можуть замінити самого договору кредиту. 
Не погоджується з висновком суду про переривання строку позовної давності, оскільки всі списання з її карти проводились банком самостійно, тому такі дії не можна вважати виконанням нею зобов`язань по кредиту.   
Відзив на апеляційну скаргу від АТ «ПУМБ» не надходив. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 09.11.2012 р. між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) № 26251018259801, за умовами якого відповідачці було видано кредитну картку з лімітом овердрафту у сумі 13716 грн, строком користування овердрафтом 24 місяців, розміром комісії за обслуговування кредитної заборгованості за овердрафтом 2,00%, процентною ставкою за користування Овердрафтом: при здійсненні розрахункових операцій мережі за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) – 0,0001, при здійсненні інших дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) – 36,00 % річних, процентною ставкою за користування несанкціонованим Овердрафтом – 36,00 % (а.с. 8).
09.11.2012 р. ОСОБА_1 також підписано Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків (а.с. 8).
ОСОБА_1 отримана платіжна картка «RENAISSANCE CREDIT» НОМЕР_1 у неушкодженому стані, та запечатаний конверт з ПІН-кодом, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 9).
19.07.2016 р. ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», який став правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал».
Відповідно до п. 1.1 Статуту АТ «Перший Український Міжнародний Банк», є правонаступником всіх прав та зобов`язань зокрема ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» і АТ «Банк Ренесанс Капітал», в результаті реорганізації АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до АТ «ПУМБ», згідно рішення загальних зборів акціонерів АТ «ПУМБ» (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року) (а.с. 21-23).
Відповідно до довідки Управління стягнення проблемних активів Департаменту стягнення кредитів АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту по договору № 26251018259801, дата 09.11.2012 р., боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ліміт було встановлено у розмірі 13716 грн 09.11.2012 р., який в подальшому неодноразово збільшувався, станом на 26.05.2023 р. розмір становив 48200 грн (а.с. 12).
Із виписки/особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 за період з 02.10.2016 р. до 01.08.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 користувалася наданими їй кредитними коштами та періодично здійснювала погашення наявної у неї заборгованості.
ОСОБА_1 скористалася кредитними коштами позивача, однак свої договірні зобов`язання з повернення боргу перед АТ «ПУМБ» не виконала, допустивши прострочення заборгованості за кредитним договором № 26251018259801 від 09.11.2012 р., розмір якої згідно з наданим банком розрахунком, зі всіма змінами та доповненнями до нього, станом на 09.09.2024 р. включно складає 67581,43 грн, з яких: 48123,45 грн –заборгованість за кредитом, 19457,98 грн – заборгованість за відсотками (а.с. 12-13).
09.09.2024 р. за вих. № КНО-44.2.2/555 АТ «ПУМБ» на адресу ОСОБА_1 надіслано письмову вимогу (повідомлення), в якій доведено до відому останній, що станом на 09.09.2024 р. існує заборгованість в сумі 67581,43 грн, яку банк просив погасити не пізніше 30 календарних днів з дня отримання повідомлення (а.с. 10).
Задовольняючи позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 26251018259801 від 09.11.2012 р., суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту укладення між сторонами кредитного договору, досягнення усіх істотних умов кредитування, у тому числі щодо розміру процентної ставки, отримання відповідачкою кредитних коштів, тому права банку підлягають захисту шляхом зобов`язання позичальника повернути суму заборгованості за тілом кредиту та відсотків у загальному розмірі 67581,43 грн.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такий висновок суду першої інстанції узгоджується з матеріалами справи та вимогами закону. 
Підставами позовних вимог АТ «ПУМБ» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору та стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами, визначеними відповідно до умов договору та підписаного відповідачкою Паспорту споживчого кредиту.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 09 листопада 2012 року, посилався на Умови публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) та Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, як невід`ємні частини спірного договору (а.с. 8).
Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і нею 09 листопада 2012 року підписано пропозиції ПАТ «ПУМБ» укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) та Загальні умови договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, що згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору.
Так, матеріалами справи доведено, що відповідач погодилася із встановленням процентної ставки: при здійсненні розрахункових операцій мережі за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) – 0,0001, при здійсненні інших дебетових операцій по Картковому рахунку за рахунок коштів Овердрафту (в межах Ліміту) - 36,00 % річних, процентною ставкою за користування несанкціонованим Овердрафтом – 36,00 % (а.с. 8).
Колегія суддів вважає, що в момент підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку (оферта)  ОСОБА_1 ознайомилася і погодилася з такими умовами надання кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування, що посвідчила своїм особистим підписом, і на її кредитну карту було встановлено обумовлену суму кредитного ліміту та вона отримала можливість розпоряджатися кредитними коштами. 
Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про не ознайомлення її з умовами кредитування та не погодження сторонами в момент укладення договору його умов, оскільки в момент підписання пропозиції укласти Договір карткового рахунку (оферта) ОСОБА_1 ознайомилась і погодилася з такими умовами надання кредиту та орієнтованою загальною вартістю кредиту, виходячи із обраних нею умов кредитування, що посвідчила своїм особистим підписом.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при укладенні між сторонами кредитного договору № 26251018259801 від 09 листопада 2012 року було погоджено в письмовому вигляді істотні умови кредитування, в тому числі розмір процентної ставки за користування кредитними коштами, і доводи апеляційної скарги про протилежне не спростовують висновків місцевого суду.
Надана до суду виписка/особового рахунку на ім`я ОСОБА_1 , підписана електронним цифровим підписом представника позивача ОСОБА_2 , є належним та допустимим доказом заявлених вимог щодо заборгованості відповідачки за тілом кредиту та прострочених відсотків (а.с. 14-20).
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на помилковість висновку суду про відсутність підстав для застосування строку позовної давності. 
Таким чином, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження. 
Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367-369, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд   
                                                         у х в а л и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   В. Ю. Рунов