ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
11 вересня 2025 року           справа №200/1522/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів: Геращенка І.В., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року (повне судове рішення складено 09 травня 2025 року) у справі № 200/1522/25 (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про  визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – Управління), в якому просив:
визнати дії відповідача неправомірними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.02.2025 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за його заявою від 06.02.2025;
зобов`язати Управління повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2025, врахувавши весь період роботи до пільгового стажу з 21.05.2001 по 31.07.2003, з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.06.2025, а також за довідкою від 16.01.2020 №01-38 до пільгового стажу позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно ч.3 ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058);
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2025 із застосування Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також постановою КМУ № 81 від 22.02.1992;
призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058 з 06.02.2025.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.02.2025 Позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 3 статті 114 Закону №1058 через засіб електронного веб-порталу електронних послуг Пенсійного фонду. 14.02.2025 Відповідачем було винесено Рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 № 133950016359. Пенсію не призначено з тих підстав, що не вірно обраховано та не повністю враховано стаж за ч.3 ст.114 Закону №1058. Так, відповідно до Рішення, Відповідачем зазначається стаж: Страховий стаж особи становить: 23 роки 8 місяців 6 днів, з урахуванням додаткових років за списком № 1 – 42 роки 8 місяців 6 днів. Пільговий стаж особи відповідно до п. 3 ст. 114 Закону №1058 на підземних роботах з урахуванням складає: провідні професії (20 років) – 9 років 6 місяців 29 днів; за професіями згідно постанови № 202 (25 років) - 16 років 8 місяців 26 днів; за списком № 1 – 19 років 7 місяців 3 дні. Згідно до форми РС зараховано стаж (Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в) 17 років 6 міс. 26 дн. та списком №1 – 2 роки, 2 міс. 10 дн. Вважає, такий обрахунок не вірним, а Рішення про відмову у призначенні пенсії протиправним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.02.2025 № 133950016359 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за його заявою від 06.02.2025. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.02.2025 про призначення пенсії за віком  відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до пільгового стажу Позивача за Списком №1, періоди роботи з 21.05.2001 по 31.07.2003, з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.02.2025, а також згідно довідки від 16.01.2020 №01-38, в якості (учень гірника) гірник очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних посадах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV, з урахуванням Постанови КМУ № 81 від 22.02.1992, та Роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що Головне управління не порушувало прав позивача на отримання пенсії, а тому суд безпідставно задовольнив позовні вимоги.
До страхового стажу позивача зараховано всі періоди, вік позивача на момент звернення складає 45 років. Пільговий стаж роботи обчислено відповідно до даних, які містяться в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням атестацій робочих місць з 01.01.2010. Страховий стаж позивача становить: 23 роки 8 місяців 6 днів, з урахуванням додаткових років за списком № 1 – 42 роки 8 місяців 6 днів Пільговий стаж позивача відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 на підземних роботах з урахуванням відволікань складає: провідні професії (20 років) – 9 років 6 місяців 29 днів; за професіями згідно постанови №202 (25 років) - 16 років 8 місяців 26 днів; за списком № 1 – 19 років 7 місяців 3 дні. Таким чином, позивач має право на зниження пенсійного віку на 10 років. 
Головне управління звертає увагу, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити частково, з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки, виданої «Шахта імені В.М. Бажана» ДП «Макіїввугілля» №01-38 від 16.01.2020 про підземні спуски, Позивач за період з 25.08.1998 по 27.10.1998 працював учнем гірника підземного. Серпень 1998 року: 5 учбовий пункт, 1 л/лист. Вересень 1998: 3 л/лист, 6 учбовий пункт, 13 курси. Жовтень 1998 року: 7 курси, 12 підз., 2 держ. діяльність (19 та 20), 2 учбовий пункт. За всіма вище перерахованими підземними виходами працював повний робочий день в шахті, за час роботи учнем гірника підземним та час навчання в учбовому пункті та на курсах виплачувалась тарифна ставка підземного робітника, оплата за час знаходження на держ. обов`язках здійснювалась з розрахунку середнього заробітку.
Відповідно до довідки №9 від 15.01.2025 про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, Позивач працював повний робочий день в Приватному акціонерному товаристві «Шахта «Надія» з 18.10.2024 по теперішній час та виконував гірничі роботи підземні в шахті за професією, посадою гірник очисного забою підземний, як працівник зайнятий повний робочий день в підземних умовах, що передбачено Списком 1 розділ І підрозділ І згідно з постановою КМУ №461 від 24 червня 2016 року. Стаж роботи: 0 р. 2 міс. 28 дн.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , Позивач в спірний період працював:
21.05.2001 прийнятий гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ «Шахта «Чайкіно»;
31.07.2003 звільнений за власним бажанням;
25.10.2011 прийнятий гірником очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем під землею на ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»;
24.04.2012 переведений гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею;
22.07.2015 звільнений за власним бажанням;
27.07.2016 прийнятий підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька»;
21.03.2017 звільнений за власним бажанням;
18.10.2024 прийнятий підземним гірником очисного забою з повним робочим днем під землею на ПрАТ «Шахта «Надія» (підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами атестації (наказ від 30.04.2024 №225)).
Запис про звільнення відсутній.
06.02.2025 Позивач звернувся через веб-портал електронних послуг із заявою про призначення пенсії.
За принципом екстериторіальності зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.02.2025 № 133950016359 було відмовлено Позивачу у призначенні пенсії відповідно до пункту 3 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, через відсутність необхідного пільгового стажу та зазначено наступне.
Вік заявника 45 років.
Результати розгляду документів, доданих до заяви:
За наданими документами до загального страхового стажу зараховано всі періоди.
Пільговий стаж роботи обчислено відповідно до даних, які містяться в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням атестацій робочих місць з 01.01.2010.
Страховий стаж особи становить: 23 роки 8 місяців 6 днів, з урахуванням додаткових років за списком № 1 – 42 роки 8 місяців 6 днів.
Пільговий стаж особи відповідно до п. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підземних роботах з урахуванням відволікань складає: провідні професії (20 років) – 9 років 6 місяців 29 днів; за професіями згідно постанови № 202 (25 років) - 16 років 8 місяців 26 днів; за списком № 1 – 19 років 7 місяців 3 дні. Особа має право на зниження пенсійного віку на 10 років.
Розрахунок стажу (форма РС-право) свідчить, що Відповідачем не зараховано до пільгового стажу Позивача період: з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.02.2025. Період роботи з 21.05.2001 по 31.07.2003 зараховано до пільгового стажу за Списком №1.

При ухваленні рішення апеляційний суд виходив з наступних мотивів та керувався такими положеннями законодавства.
Суть спірних правовідносин полягає у правомірності прийняття управлінням спірного рішення, що регулюється нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та іншими нормативними документами, що регулюють спірні правовідносини.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі - Закон № 1058).
Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
За змістом статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуруються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше двох років.
За унормуванням частини 3 статті 114 Закону №1058 працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Постановою Кабінету Міністрів України N 1028 від 09.12.2015 пункт 20 Порядку №637 доповнено новим абзацом яким визнано, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці, уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників не є необхідними, якщо відповідний стаж підтверджується відомостями, зазначеними у трудовій книжці.
Такий висновок суду кореспондує позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 20.01.2021 по справі №311/2865/13-а.
Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , Позивач в спірний період працював:
21.05.2001 прийнятий гірником підземним 2 розряду з повним робочим днем в шахті на ДВАТ «Шахта «Чайкіно»;
31.07.2003 звільнений за власним бажанням;
25.10.2011 прийнятий гірником очисного забою четвертого розряду з повним робочим днем під землею на ПАТ «ДТЕК Шахта Комсомолець Донбасу»;
24.04.2012 переведений гірником очисного забою п`ятого розряду з повним робочим днем під землею;
22.07.2015 звільнений за власним бажанням;
27.07.2016 прийнятий підземним гірником очисного забою з повним робочим днем в шахті на ПАТ «Шахта імені О.Ф. Засядька»;
21.03.2017 звільнений за власним бажанням;
18.10.2024 прийнятий підземним гірником очисного забою з повним робочим днем під землею на ПрАТ «Шахта «Надія» (підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 за результатами атестації (наказ від 30.04.2024 №225)).
Запис про звільнення відсутній.
Суд першої інстанції зазначив, що трудова книжка Позивача містить належним чином здійснені записи щодо спірних періодів роботи, які не мають дефектів їх вчинення та наведені відомості у трудовій книжці про роботу Позивача за вказаний період свідчать про зайнятість останнього на відповідних посадах в шкідливих умовах під землею в шахті.
Відповідно до довідки, виданої «Шахта імені В.М. Бажана» ДП «Макіїввугілля» №01-38 від 16.01.2020 про підземні спуски, Позивач за період з 25.08.1998 по 27.10.1998 працював учнем гірника підземного. Серпень 1998 року: 5 учбовий пункт, 1 л/лист. Вересень 1998 року: 3 л/лист, 6 учбовий пункт, 13 курси. Жовтень 1998 року: 7 курси, 12 підз., 2 держ. діяльність (19 та 20), 2 учбовий пункт. За всіма вище перерахованими підземними виходами працював повний робочий день в шахті, за час роботи учнем гірника підземним та час навчання в учбовому пункті та на курсах виплачувалась тарифна ставка підземного робітника, оплата за час знаходження на держ. обов`язках здійснювалась з розрахунку середнього заробітку.
Суд звертає увагу на те, що Відповідачем у спірному рішенні, жодних зауважень щодо оформлення чи достовірності інформації про періоди трудової діяльності, зазначені у даній довідці, вказано не було. Проте, періоди, відображені в довідці, виданій «Шахта імені В.М. Бажана» ДП «Макіїввугілля» №01-38 від 16.01.2020, Відповідачем до пільгового стажу Позивача зараховано не було.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
На час роботи позивача були чинні Списки №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, №36 від 16.01.2003, №461 від 24.06.2016 та постановою Кабінету Міністрів України №202 від 31.03.1994.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" посада «гірник підземний» передбачена Списком № 1, розділом І, підрозділ 2, код 1010300а-11717.
Також суд враховує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" посада «гірник підземний» передбачена Списком № 1, розділом І, підрозділ 2, пункт «а», код 1.2а.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року №461 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" посада «гірник підземний» передбачена Списком № 1, розділ І, підрозділ 1.
Відповідно до роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерства праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають, право на пенсію за віком на пільгових умовах" у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.
Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 22 червня 2011 року (справа №6-57227св10) зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках № 1 і № 2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.
Суд зазначає, що КМУ 31.03.1994 прийнято постанову № 202 Про затвердження Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, яка чинна на час розгляду справи.
Відповідно до п. І, ІІ Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, до зазначених вище робіт зокрема відносяться підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю); підземні гірничі роботи в рудниках для видобутку руд та інших корисних копалин з вмістом (в тому числі і у вміщуючих породах) двоокису кремнію 10 відсотків і більше або за наявності газодинамічних явищ, гірничих ударів: бурильники шпурів (крім зайнятих на видобутку руд чорних і кольорових металів); бурильники свердловин (підземні); гідромоніторники підземні; гірники підземні; гірники з ремонту гірничих виробок; гірничі майстри і механіки добувних і підготовчих (гірничо-капітальних) дільниць; гірничі майстри підземних дільниць; гірничомонтажники підземні; електрослюсарі підземні; енергетики підземних дільниць, їх заступники та помічники; кріпильники; майстри-підривники, підривники; машиністи бурових установок (крім машиністів бурових установок на підземному видобутку руд) та їх помічники; машиністи вантажних автомобілів (підземні); машиністи вібронавантажувальних установок; машиністи екскаваторів (підземні); машиністи електровозів (підземні); машиністи змішувальних установок гідрозакладання; машиністи навантажувальних машин; машиністи навантажувально-доставних машин; машиністи підіймальних машин (підземні); машиністи підземних установок; машиністи прохідницьких комплексів; машиністи скреперних лебідок; механіки підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних дільниць, їх заступники і помічники; начальники підземних змін; роздавальники ВР; стволові (підземні).
Отже, законодавець саме Постановою № 202 від 31.03.1994 визначив, список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах.
При цьому, суд звертає увагу, що частиною 3 статті 114 Закону №1058 чітко визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.
Як встановлено судом, позивач у період з 21.05.2001 по 31.07.2003, з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.02.2025, а також згідно довідки від 16.01.2020 №01-38 працював на провідних посадах, які дають право на пенсію незалежно від віку відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону №1058 (гірник очисного забою підземний).
Таким чином суд дійшов висновку, що період роботи з 21.05.2001 по 31.07.2003, з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.02.2025, а також згідно довідки від 16.01.2020 №01-38 в якості (учень гірника) гірник очисного забою підземний з повним робочим днем у шахті, підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи за Списком №1, який надає право на призначення пенсії незалежно від віку, як особі, що відпрацювала на провідних посадах (Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р.1 п.а-в) відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України № 1058-IV.
Суд зазначає, що незарахування спірних періодів стажу позивачу буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Згідно з пп.2 п.6 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.0.12015 за №40/26485, Головне управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на головне управління Фонду завдань.
Таким чином, законодавець не тільки наділив відповідача правом на перевірку відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а й зобов`язав витребувати в установленому законодавством порядку відомості, необхідні для здійснення покладених на Головне управління Фонду завдань та сприяти особам, що звернулись за призначенням пенсії, в одержанні відсутніх у них документів для призначення пенсії.
Всупереч наведеному, відповідачем не надано суду доказів щодо здійснення ним своїх повноважень в частині отримання додаткових документів/надання заявнику допомоги в їх отриманні, які були б достатніми для зарахування спірних періодів роботи до спеціального стажу.
Згідно із ч. 1 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
З наведених норм вбачається, що правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія. У разі сумніву в записах в трудовій книжці, відповідач має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі або відсутність можливості їх перевірити, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пільгової пенсії.
Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №672/914/16-а та від 11 липня 2019 року у справі № 127/1849/17.
Суд першої інстанції зазначив, що суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховані до пільгового стажу.
Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 в справі №815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.
Як вже зазначалося судом, оскаржуване рішення не містить конкретних періодів роботи позивача, які не зараховані до пільгового стажу.
Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.
Тому оскаржене рішення Відповідача від 14.02.2025 № 133950016359 не відповідає встановленим обставинам роботи позивача та приписам закону і підлягає скасуванню, через що позовні вимоги у вказаній частині підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду щодо необхідності скасування цього рішення з мотивів, викладених останнім.

В той же час, колегія суддів не може погодитись з усіма висновками окружного суду щодо необхідності зарахування до стажу (пільгового стажу) всіх визначених ним періодів.

По-перше, щодо довідки, виданої «Шахта імені В.М. Бажана» ДП «Макіїввугілля» №01-38 від 16.01.2020 про підземні спуски.
Так, згідно вказаної довідки, Позивач за період з 25.08.1998 по 27.10.1998 працював учнем гірника підземного. Серпень 1998 року: 5 учбовий пункт, 1 л/лист. Вересень 1998: 3 л/лист, 6 учбовий пункт, 13 курси. Жовтень 1998 року: 7 курси, 12 підз., 2 держ. діяльність (19 та 20), 2 учбовий пункт. За всіма вище перерахованими підземними виходами працював повний робочий день в шахті, за час роботи учнем гірника підземним та час навчання в учбовому пункті та на курсах виплачувалась тарифна ставка підземного робітника, на лікарняний лист уходив з курсів, оплата за час знаходження на держ. обов`язках здійснювалась з розрахунку середнього заробітку.
Згідно п.1.2 Інструкції з навчання працівників шахт, затвердженої Наказом Державного комітету України по нагляду за охороною праці від 30 травня 1995 р. N 79, відповідно до статті 20 Закону України "Про охорону праці" усі працівники при прийнятті на роботу і в процесі роботи проходять на підприємстві інструктаж (навчання) з питань охорони праці. Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні проходити попереднє спеціальне навчання і один раз на рік перевірку знань відповідних нормативних актів про охорону праці. Шахта - є підприємство з підвищеною небезпекою робіт, і всі її працівники потребують професійного добору. Згідно п.1.3 допуск до роботи осіб, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці, забороняється. Відповідно до листа Міністерства соціального захисту України від 05.11.1993 № 02-82орг періоди навчання робітників підземним професіям зараховується до пільгового стажу у разі наявності відповідних записів у трудовій книжці, проходження навчання на протязі повного робочого дня та з урахуванням оплати праці зазначених робітників за час навчання за тарифними ставками, передбаченими для робітників відповідних професій, яким вони навчаються. 
Отже, оскільки навчання з техніки безпеки є обов`язковою умовою для допуску до виконання професійних обов`язків, під час такого навчання виплачується заробіток як підземному робочому, то і відповідно періоди навчання на ці посади в учбовому пункті, як і перебування на лікарняному в цей період, мають бути зараховані до пільгового стажу не тільки за Списком №1, а і за Постановою №202.
В той же час, згідно зазначеної довідки, позивач в жовтні 1998 року 2 дні виконував державні обов`язки (2 держ. діяльність (19 та 20), оплата за час знаходження на держ. обов`язках здійснювалась з розрахунку середнього заробітку.
Згідно ч.1 ст. 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.
Таким чином, законодавством не передбачено зарахування такого періоду до спеціального (пільгового) стажу.
Отже, ці періоди не можуть бути зараховані до пільгового стажу.
Вказане вище слід застосувати відповідачеві при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

По-друге, щодо періодів, зарахованих місцевим судом до пільгового стажу.
За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 1058:
застрахована особа – фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі – персоніфікований облік) – організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;
страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески – кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, кошти, сплачені за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону № 1058 загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають громадяни України, […], які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […].
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону № 1058 страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, […], – для осіб, зазначених у п. 1 (крім фізичних осіб, які використовують працю домашніх працівників), 4-1, 10, 14 ст. 11 цього Закону; […].
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону № 1058 платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені у ст. 14 цього Закону, […].
Аналіз наведених вище норм Закону № 1058 зумовлює такі висновки:
- громадяни України, які працюють на підприємствах, підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і є застрахованими особами;
- для цієї категорії застрахованих осіб страхувальником є роботодавці;
- платниками страхових внесків до солідарної системи за цю категорію застрахованих осіб є страхувальники.
Періоди, з яких складається страховий стаж, визначає ст. 24 Закону № 1058.
Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку – на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.
Аналіз наведених вище норм Закону № 1788, Порядку № 637 зумовлює такі висновки:
- основним документом, що підтверджує трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, є трудова книжка;
- у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж за період до 01 січня 2004 року встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, архівними установами тощо;
- з 01 січня 2004 року страховий стаж як період, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески, обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Також необхідно зазначити, що системний аналіз норм Закону № 1058 дає підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який сплачені страхові внески.
Періоди роботи, за які підприємство – страхувальник нарахувало застрахованій особі – працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески, повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того сплатило підприємство-страхувальник ці страхові внески чи ні, оскільки працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем – платником страхових внесків.
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків для нарахування пенсії за н а я в н о с т і відомостей, які підтверджують нарахування заробітної плати (доходу), на які відповідно до Закону нараховуються страхові внески, не може слугувати підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Подібні висновки наведені Верховним Судом в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17 та інших.
Разом з цим відсутність відомостей стосовно нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), на яку (який) відповідно до закону нараховуються страхові внески, свідчить про відсутність підстав для зарахування відповідного періоду до страхового стажу особи.
Таким чином, страховий стаж, який безпосередньо пов`язаний зі сплатою страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зараховується починаючи з 01 січня 2004 року, запису в трудовій книжці для цього не достатньо.

Згідно ч. 3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:
ТП = Св : В, де:
ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;
Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Отже, з 01.01.2004 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, при цьому, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, відповідно до страхового стажу зараховується пропорційна кількість днів місяця.

Суд першої інстанції взагалі не досліджував відомості по позивачу в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5). 
Апеляційним судом вказаний недолік усунуто, відповідні відомості витребувано.  

Як вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування  (форма ОК-5), в період у з 01.10.2014 по 30.06.2015 відсутні відомості про нарахування заробітної плати позивачу, тому цей період не підлягає зарахуванню до страхового (звісно і пільгового) стажу роботи.

За 22 дні липня 2015 року є відповідні нарахування.
Як зазначалось вище, працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем – платником страхових внесків, тому період з 01 по 22 липня 2015 року (як і періоди з 27.07.2016 по 21.03.2017 та з 18.10.2024 по 31.12.2024 з аналогічними обставинами) підлягають зарахуванню до страхового та пільгового підземного стажу роботи на провідних професіях, оскільки позивач, згідно даних трудової книжки, працював у всі спірні періоди гірником очисного забою з повним робочим днем під землею (в шахті).
При цьому, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (форма ОК-5) містяться відомості про нарахування позивачу лише по грудень 2014 року (включно), позовні вимоги підлягають задоволенню саме по 31.12.2024.
Вказане вище слід застосувати відповідачеві при повторному розгляді заяви позивача про призначення пенсії.

Щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"» суд зазначає наступне.
Відповідач у відзиві на позов вказав, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 не є нормативним актом, а тому не є обов`язковими для застосування органами Пенсійного фонду України при розрахунку стажу громадян, які звертаються із заявами про призначення пенсії.
Кабінет Міністрів України 22.02.1992 прийняв Постанову № 81 "Про заходи щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", у якій є Додаток, який містить Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", який у свою чергу включає Документи, що затверджуються міністерствами. Серед цих документів є Роз`яснення від 20.01.1992 № 8 "Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На даний час Постанова КМУ № 81 від 22.02.1992 є чинною.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення, але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:
- кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
У постанові від 18 листопада 2024 року у справі № 200/1009/24 Верховний Суд зазначив, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням № 8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.
Також у вказані постанові Верховний Суд указав наступне: «висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення"», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду, сформованих у постановах від 08 липня 2021 року у справі № 212/1743/17-а та від 26 жовтня 2022 року у справі № 200/591/19-а, оскільки у зазначених постановах Верховний Суд не вказав на неприпустимість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 в цілому, а зазначив, що Роз`яснення № 8 носить рекомендаційний характер.»
Отже, відсутні підстави для не застосування відповідачем указаних роз`яснень.

Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,           
                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 200/1522/25 – змінити.
В абзаці третьому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 200/1522/25 вислів 
«із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до пільгового стажу Позивача за Списком №1, періоди роботи з 21.05.2001 по 31.07.2003, з 01.10.2014 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 06.02.2025» 
замінити висловом 
«із зарахуванням при повторному розгляді вказаної заяви до пільгового стажу Позивача за Списком №1 як підземні роботи за постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202, періоди роботи з 21.05.2001 по 31.07.2003, а періоди роботи з 01.07.2015 по 22.07.2015, з 27.07.2016 по 21.03.2017, з 18.10.2024 по 31.12.2024, крім того, як роботу на провідних професіях».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 09 травня 2025 року у справі № 200/1522/25 – залишити без змін.
Повне судове рішення – 11 вересня 2025 року.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів                                                                                   І. В. Сіваченко
                                                                                                              І. В. Геращенко
                                                                                                               Т. Г. Гаврищук