ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 жовтня 2025 року
м. Київ
справа № 127/12929/24
провадження № 61-5432св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., 
Шиповича В. В. (суддя-доповідач),
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей Вінницької міської ради,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва Інна Сергіївна, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, в складі судді Бессараб Н. М., від 18 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду, в  складі колегії суддів: Панасюка О. С., Берегового О. Ю., Шеремети Т. М., від 03 квітня 2025 року, 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
1.        У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
2.        Позов мотивований тим, що із 26 вересня 2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 2021 року.
3.        Сторони мають спільну дочку ОСОБА_3 , яка народилась 
ІНФОРМАЦІЯ_1 .
4.        Позивач стверджує, що матір дитини ОСОБА_2 з 2020 року усунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться духовним та фізичним розвитком дочки, не забезпечує її матеріально.
5.        Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області 
від 03 серпня 2023 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. 
6.        Згідно з розрахунком державного виконавця у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 , станом на 01 квітня 2024 року становить 5 273,50 грн.
7.        Позивач зазначає, що з моменту народження дочки він самостійно займається її вихованням, її розвитком, здоров`ям, харчуванням, придбанням необхідного одягу, взуття, іграшок тощо.
8.           Стверджує, що намагався вирішити питання визначення місця проживання дитини в досудовому порядку, проте рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10 серпня 2023 року № 1958 «Про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини» вирішено, що це є недоцільним, оскільки відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини.
9.        Звертає увагу, що ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 в судовому порядку, що підтверджено її заявою, посвідченою нотаріусом.
10.     З огляду на викладене, просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Короткий зміст судових рішень, ухвалених у справі
11.        Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року, в задоволенні позову відмовлено.
12.     Суди констатували, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і допускаються лише тоді, коли неможливо змінити на краще поведінку відповідача і за наявності вини в його діях.
13.     Також суди вказали, що матеріали справи не містять доказів злісного ухилення матері від участі у вихованні дочки та свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками.
14.     Апеляційний суд звернув увагу на висновок органу опіки та піклування - виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06 вересня 2024 року 
№ 01/00/011/159114 про недоцільність позбавлення 
ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4 .
15.     З приводу визнання відповідачкою позову суди врахували, що у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини.
16.     Оскільки окрім припущень про можливі труднощі в отриманні відповідних дозволів, зокрема на виїзд за кордон, позивач не довів, що позбавлення відповідачки батьківських прав буде відповідати інтересам дитини, апеляційний суд погодився з висновком міського суду про відмову в позові.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
17.     У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Руднєва І. С., просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову. 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
18.        У квітні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Руднєва І. С., подав касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року.
19.     Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2025 року відкрито касаційне провадження та витребувано із суду першої інстанції матеріали справи 
№ 127/12929/24, які у червні 2025 року надійшли до Верховного Суду.
20.     Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
21.     Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24 (пункт 
1 частини другої статті 389 ЦПК України).
22.     Крім того, вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржених судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
23.     Касаційна скарга мотивована тим, що тривала нездатність виконувати батьківські обов`язки і нехтування ними призводить до того, що дитина залишається без батьківського піклування, контролю чи допомоги, необхідних для її фізичного чи психічного благополуччя, а умови та причини нездатності виконувати батьківські обов`язки чи їх нехтування неможливо усунути. 
24.     Вказує, що апеляційний суд перелічує всі докази, проте не бере їх до уваги, не дивлячись на те, що ці докази підтверджують винну поведінку матері, свідоме нехтування нею своїми обов`язками, свідоме ухилення від їх виконання одразу після народження дитини.
25.        Звертає увагу, що біологічна матір добровільно пішла з життя своєї дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. Тривала розлука має наслідком розрив психоемоційних зв`язків між матір`ю та дочкою. Відповідачка послідовно заявляє, що позбавлення її батьківських прав відповідає інтересам дитини і вона не має наміру приймати участь у вихованні дитини. Водночас дитина, враховуючи її вік, за цей час адаптувалася до відносин у сім`ї з біологічним батьком, не називає та ніколи не називала  ОСОБА_2 своєю матір`ю. 
26.     Наголошує, що матір дитини не зверталась до Служби у справах дітей з метою отримання підтримки, встановлення графіка побачень, надання послуг психолога, усунення перешкод у спілкуванні з дитиною тощо. Позивач ніколи не чинив перешкод у спілкуванні з дочкою, а навпаки, просив матір приймати участь у вихованні дитини. На засідання Служби у справах дітей 
ОСОБА_2 не з`явилась п`ять разів поспіль, виклики проігнорувала, свої права не реалізувала та не захищала. 
27.     Вважає, що висновок органу опіки та піклування не відповідає фактичним обставинам справи, а тому не має бути вирішальним доказом у справі. 
28.     Натомість апеляційний суд проігнорував постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2024 року у справі № 127/12173/24 про притягнення  ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 КУпАП, що підтверджує аморальний спосіб життя відповідачки.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов
 
Інші процесуальні документи, які надійшли до Верховного Суду
29.     У вересні 2025 року  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат 
Руднєва І. С., надіслав до Верховного Суду довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29 серпня 2025 року № 362/12295 про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу та розрахунок заборгованості відповідачки зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2025 року. 
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
30.      ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_2 .
31.     Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 06 липня 
2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
32.     Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 23 вересня 2020 року 
№ № 45151, 45152, від 19 березня 2024 року № 05-21/255 та особового рахунку № НОМЕР_1 , виданих міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс», витягів з реєстру територіальної громади 
від 29 червня 2023 року та від 24 березня 2024 року ОСОБА_1 та його малолітня дочка ОСОБА_5 , зареєстровані за адресою: 
АДРЕСА_1 .
33.     Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області 
від 03 серпня 2023 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь 
ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти розмірів прожиткового мінімуму, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.
34.     Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні № НОМЕР_2 ОСОБА_2 за період з 01 грудня 2023 року по 
01 листопада 2024 року має заборгованість по аліментах у розмірі 13 951 грн.
35.     Відповідно до акта сусідів ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 від 26 березня 2024 року матір дитини, ОСОБА_2 в квартирі 
АДРЕСА_2 не проживає з 29 серпня 2020 року. Її особисті речі в квартирі відсутні. Із серпня 2020 року не бере участі у піклуванні та вихованні дитини ОСОБА_5 . Дитина проживає з батьком ОСОБА_1 , дідом ОСОБА_9 та бабою ОСОБА_9 .
36.     Згідно з декларацією товариства з обмеженою відповідальністю «Лікувально-діагностичний центр «Меділюкс» від 12 липня 2023 року 
№ 0001-ЗЕ29-НТА0 щодо пацієнтки ОСОБА_4 батьком дитини ОСОБА_1 , як законним представником, обрано лікаря, який надає первинну медичну допомогу.
37.     За інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 60 Вінницької міської ради» від 20 березня 2024 року № 05.01.13/13 ОСОБА_4 відвідувала заклад дошкільної освіти з 03 серпня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Фізичний розвиток, розвиток пізнавальної та емоційно-вольової сфери, соціально-побутових навичок відповідали віку дитини. Дівчинка відкрита, доброзичлива, охоче йшла на контакт з дорослими та дітьми. За час перебування дитини в закладі батько ОСОБА_1 належним чином займався вихованням доньки, цікавився її життям в садочку та сприяв фізичному та гармонійному психічному розвитку дитини. Мати жодного разу не з`являлась в закладі та не цікавилась життям дочки.
38.     Відповідно до характеристики від 25 березня 2024 року № 23 ОСОБА_4 , вихованки групи № 3 КЗ «Дошкільний навчальний заклад № 30 Вінницької міської ради», вона з 01 грудня 2022 року відвідує заклад дошкільної освіти 
№ 30. Батько дитини ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню дочки. Регулярно відвідує батьківські збори та ранки. Постійно приводить та забирає дочку із садочка. Дитина з радістю зустрічає батька ввечері, ділиться із ним своїми здобутками та новинами з життя групи. Інколи ОСОБА_4 приводять та забирають баба та дід (зі сторони батька), які теж відвідують свята та беруть активну участь у житті дитини. Зі слів батька, плату за перебування дочки в садочку здійснює він. Між батьком та дочкою є тісний емоційний зв`язок. Мати жодного разу заклад дошкільної освіти не відвідувала.
39.     Згідно з довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Центр розвитку дітей та юнацтва «ДивоСвіт» № 1 від 27 березня 2024 року малолітня ОСОБА_4 відвідує заняття художньої гімнастикою з серпня 2022 року. Приводить на тренування та забирає дитину батько ОСОБА_1 . Дитина завжди охайно виглядає, а також забезпечена усім необхідним інвентарем, оплати за тренування здійснює батько. За згодою батька інколи на тренування приводять та забирають з тренувань дитину баба ОСОБА_9 та дід  ОСОБА_1 . Мати за весь період занять дитини жодного разу не приходила.
40.     За інформацією закладу «Вінницька дитяча школа мистецтв «Вишенька» № 75 від 27 березня 2024 року ОСОБА_4 навчається у школі мистецтв з 
01 вересня 2023 року. Батько ОСОБА_1 займається забезпеченням раннього розвитку дитини ОСОБА_4 , оплачує навчання та матеріал, необхідний для занять. Батько об`єктивно оцінює свою дитину, здійснює контроль за відвідуванням школи, цікавиться успіхами дитини, приводить та забирає з уроків. З матір`ю дитини адміністрація та викладачі школи не знайомі, жодного разу не спілкувались наживо, ні в телефонному режимі.
41.      ОСОБА_1 працює в ТОВ «Промавтоматика Вінниця» на посаді монтажника радіоелектронної апаратури та приладів. Зарекомендував себе позитивно. Сукупний дохід за період з 01 березня 2023 року по 29 лютого 
2024 року склав 137 359,53 грн, що підтверджено довідкою та характеристикою вказаного товариства.
42.     Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Приватний дитиноцентрований заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «ХАБ СКУЛ» від 15 липня 
2024 року № 01-13/187 ОСОБА_1 працює на посаді вчителя технологій за основним місцем роботи з навантаженням 18 год (1 ставка річна повна) з 
15 липня 2024 року (наказ про призначення від 12 липня 2024 року № 9 2/к/тр).
43.     За місцем проживання ОСОБА_1 характеризується позитивно (характеристика від 19 березня 2024 року № 22, видана Міським комунальним підприємством «Управляюча Компанія «Господар Люкс»).
44.     Згідно з довідками КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О. І. Ющенка Вінницької обласної ради» від 21 березня 
2024 року № 29/2289 та КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» від 19 березня 2024 року ОСОБА_1 на диспансерному обліку не перебуває, за медичною допомогою до лікаря-нарколога не звертався, станом на 20 березня 2024 року на лікуванні не перебував та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався.
45.     За інформацією з Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 на території України станом на 24 березня 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває.
46.     У рішенні від 10 серпня 2023 року № 1958 виконавчий комітет Вінницької міської ради визнав недоцільним визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , оскільки відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини.
47.     В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 , відповідно до якої вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 . Підпис відповідачки на вказаній заяви 04 квітня 2024 року посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Троян А. С.
48.     Відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 22 грудня 2022 року № 62188 та від 26 квітня 
2024 року № 18946 ОСОБА_2 зареєстрована і проживає у 
АДРЕСА_3 .
49.     Окрім дочки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 має інших малолітніх дітей, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
50.     Виконавчий комітет Вінницької міської ради, як орган опіки і піклування, у наданому суду висновку від 06 вересня 2024 року № 01/00/011/159114 вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
51.        Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
52.        Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
53.        Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
54.        Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.
55.        Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
56.        У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
57.        Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).
58.        Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
59.        Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).
60.        Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.
61.        Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).
62.        Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
63.        Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
64.        Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
65.        Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.
66.        Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
67.        Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 червня 2024 року у справі № 132/2049/23, від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, від 04 вересня 2024 року у справі № 608/858/22 тощо. 
68.        Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
69.        У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява
№ 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
70.        У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 
8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.
71.        Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та характеристик учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 
2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі 
№ 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).
72.     Судами попередніх інстанцій встановлено, що малолітня дочка сторін ОСОБА_5 , 2019 року народження, проживає разом з батьком, дідом та бабою.
73.     Матір дитини - ОСОБА_2 із серпня 2020 року проживає окремо та, окрім дочки ОСОБА_3 , має ще двох малолітніх дітей 2014 та 2023 років народження.
74.        Орган опіки та піклування у своєму висновку від 06 вересня 2024 року 
№ 01/00/011/159114 вважав недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .
Вказаний висновок мотивований тим, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини. Крім того, відсутні інші документи, які б вказували на ставлення матері дитини до виконання батьківських обов`язків. 
75.        В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_2 від 04 квітня 2024 року, підпис на якій посвідчено нотаріусом, у якій відповідачка висловлює свою згоду на позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 .
76.        Подібного змісту заяви від імені ОСОБА_2 надіслані у травні та листопаді 2024 року до суду першої інстанції та у квітні 2025 року до апеляційного суду. 
77.        Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій врахували висновок органу опіки та піклування від 06 вересня 2024 року № 01/00/011/159114 та правильно виходили з того, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, застосування якого допускається лише тоді, коли змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо.
78.     Під час апеляційного перегляду справи апеляційний суд обґрунтовано відмовив у прийнятті визнання позову відповідачкою, встановивши, що визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України та не відповідає інтересам малолітньої дитини.
79.        У постанові від 10 листопада 2023 року у справі 
№ 401/1944/22 Верховний Суд погодився з висновком суду першої інстанції, який відмовив у прийнятті визнання відповідачкою позову про позбавлення батьківських прав, оскільки у цій категорії справ визнання позову суперечить закону, а саме частині третій статті 155 СК України, та порушує інтереси дитини. При цьому Верховний Суд наголосив, що саме лише подання заяви про визнання позову у справі про позбавлення батьківських прав не може бути підставою для звільнення позивача від обов`язку надання інших доказів на підтвердження існування обставин, передбачених частиною першою статті 
164 СК України для позбавлення батьківських прав.
80.        Схожих за змістом висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 29 листопада 2023 року у справі № 607/15704/22, від 05 березня 2025 року у справі № 336/1230/23.
81.     Факт притягнення ОСОБА_2 постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2024 року у справі № 127/12173/24 до адміністративної відповідальної за частиною першою статті 184 КУпАП дійсно може характеризувати відповідачку з негативного боку, водночас за обставинами вказаної справи факт адміністративного правопорушення стосувався інших дітей ОСОБА_2 (перебування у стані алкогольного сп`яніння в присутності сина ОСОБА_12 та дочки ОСОБА_13 ), а не дочки ОСОБА_3 .
82.     Наявність заборгованості зі сплати аліментів, не є самостійною підставою для позбавлення батька дитини батьківських прав (див. постанову Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 761/2855/17). 
83.        Отже у справі, яка переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, а також орган опіки та піклування не встановили достатніх підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення відповідачки батьківських прав, а їх висновки, з урахуванням встановлених обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду у постанові Верховного Суду 
від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24, на які посилався заявник у касаційній скарзі.
84.        Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій по суті вирішення спору не спростовують та значною мірою зводяться до необхідності переоцінки доказів Верховним Судом. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 
№ 373/2054/16-ц). Прийняття та оцінку нових доказів на стадії касаційного перегляду справи Верховний Суд не здійснює.
85.         Суд касаційної інстанції не має права досліджувати докази та надавати їм оцінку, зокрема, долученим позивачем до клопотання від 30 вересня 
2025 року, оскільки він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.
86.     Суд апеляційної інстанції правильно звернув увагу, що у розглядуваній справі не встановлено, що позбавлення відповідачки батьківських прав на цей час буде відповідати інтересам малолітньої дитини.
87.        Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що наразі, тим більше в умовах воєнного стану якій запроваджено та діє в Україні, позбавлення батьківських прав  ОСОБА_2 не буде ґрунтуватися на суттєвих і достатніх причинах у контексті національного законодавства та практики Європейського суду з прав людини.
88.        Водночас, встановлені судами обставини, вказують на недоліки у здійсненні відповідачкою своїх батьківських прав щодо дочки ОСОБА_3 та наявність підстав для того, щоб попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_3 .
89.     Залишення поза увагою попередження суду про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків в подальшому може бути визнано достатньою підставою для позбавлення батьківських прав 
(див. постанови Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі 
№ 149/2510/21, від 09 червня 2023 року у справі № 591/6037/21, від 06 березня 2024 року у справі № 317/2256/22).
90.     Згідно пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
91.     Частиною четвертою статті 412 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
92.     Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду змінити, а саме доповнити резолютивну частину рішення суду попередженням ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_3 .
93.     Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
Керуючись статтями 400, 402, 409, 412, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Руднєва Інна Сергіївна задовольнити частково.
2. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 
2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2025 року змінити, з урахуванням мотивів викладених у цій постанові.
3. Доповнити резолютивну частину рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 18 листопада 2024 року абзацом другим такого змісту:
«Попередити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 про необхідність змінити ставлення до виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
4. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 18 листопада 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 03 квітня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий Судді: | Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович