ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

04 вересня 2025 року                                                                                
м. Чернівці
справа № 723/1667/25
провадження № 22-ц/822/809/25
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О. 
суддів: Кулянди М. І., Литвинюк І. М.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 липня 2025 року
головуюча в суді першої інстанції суддя Пташник А. М.
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заяви
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про виправлення описки.
Просила суд виправити описку в рішенні Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2025 року, а саме замість помилкового зазначеної в резолютивній частині рішення площі земельної ділянки №1, кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель – «2,500 га», вказати правильно – «0,25 га».
Заява обґрунтована тим, що рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено.
Визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно яке складається з:
– земельної ділянки №  НОМЕР_1 , кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 2.5000 га.
– земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер 7324586000:02:002:0853 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2168 га, які належали ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ – ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року.
Вказує на те, що в позовній заяві помилкового було зазначено площу земельної ділянки №  НОМЕР_1 , кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 – «2,500 га» замість правильного – «0,25 га». Наведена неточність щодо площі вищевказаної земельної ділянки допущена й судом у рішенні від 17 червня 2025 року.
Ця обставина перешкоджає виконанню рішення Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2025 року.
Короткий зміст судового рішення
Ухвалою Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 липня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки відмовлено.
Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 звертаючись із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зокрема просила суд визнати право власності на земельну ділянку, площа якої складає 2,5000 га. При ухвалені судового рішення суд не виходив за межі позовних вимог.
Отже, при ухваленні рішення суду помилки в площі земельної ділянки, не було допущено.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її заяви про виправлення описки у рішенні Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2025 року.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.
Вказує на те, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не надав оцінки наявним в матеріалах справи доказам, неповно з`ясував обставини справи, на які ОСОБА_1 посилалася як на підставу своїх вимог.
Зокрема вказує на те, що позивачка у цій справі просила суд визнати право власності у порядку спадкування за законом на земельні ділянки які належали її матері  ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року.
З вказаного державного акту вбачається, що площа земельної ділянки № 1, кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель становить 0,25 га.
Як наслідок рішення суду у справі ухвалено саме щодо цієї земельної ділянки і виправлення описки в частині помилкового зазначення її площі, за наявності в матеріалах справи правовстановлюючих документів не змінює суті рішення суду.
Мотивувальна частина
Фактичні обставини, з`ясовані судом апеляційної інстанції
Рішенням Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 17 червня 2025 року визнано за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на спадкове майно, яке складається з:
– земельної ділянки №  НОМЕР_1 , кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 2.5000 га.
– земельної ділянки № НОМЕР_2 , кадастровий номер 7324586000:02:002:0853 з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,2168 га, які належали ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ – ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року (а. с. 74).
Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серія 
ІІІ – ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року ОСОБА_5 на підставі рішення Чудейської сільської ради Сторожинецького району від 27 вересня 2001 року № 39-18 передано у приватну власність земельну ділянку №  НОМЕР_1 площею 0,25 з цільовим призначенням – будівництво та обслуговування житлового будинку і господарських будівель га та земельну ділянку №  НОМЕР_2 площею 0,2168 га з цільовим призначення – ведення особистого підсобного господарства (а. с. 20).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 12 березня 2025 року № НВ-0500519452025 на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) земельну ділянку, площею 0,25 га, яка належала ОСОБА_5 на підставі рішення Чудейської сільської ради Сторожинецького району від 27 вересня 2001 року № 39-18, 12 березня 2025 року зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 7324586000:02:002:0854 (а. с. 22-27).
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення не відповідає зазначеним вище вимогам закону з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Відповідно до частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.
Описки – це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких, зокрема, належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Особливо це стосується резолютивної частини рішення. У резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.
Для того, щоб були наявні підстави для виправлення описки, помилка має відповідати таким критеріям: 1) вона повинна бути технічною, тобто спричиненою випадковими огріхами під час друкування тексту судового рішення (неуважністю суду, автоматичним виправленням текстовим редактором тощо); 2) таку технічну помилку має бути допущено під час складання тексту судового рішення самим судом; 3) помилка повинна бути мимовільною та випадковою, а не обумовленою цитуванням документів, у яких було допущено помилки іншими учасниками судового процесу (позивачем, відповідачем, експертом тощо).
Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 362/2179/17 (провадження № 51-3635км19) зазначено, що ухвала про внесення виправлень у судове рішення чи відмову у внесенні виправлень має особливу правову природу, обумовлену її похідним характером, оскільки вона не вирішує будь-яких питань по суті, окрім як щодо виправлення допущених у судовому рішенні відповідного суду описок і очевидних арифметичних помилок або відмови у внесенні таких виправлень. Зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення. Отже, оскарження ухвали про внесення виправлень у судове рішення має здійснюватися в тому ж порядку, що і виправлене судове рішення, у тому числі з урахуванням інстанції суду, який прийняв таке рішення. Дотримання відповідного порядку оскарження може бути поєднано з наявністю відповідних обмежень права на оскарження тих чи інших судових рішень, крім випадків, коли суд, постановляючи ухвалу про внесення виправлень у судове рішення, вийшов за межі наданих йому законом повноважень.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2024 року у справі № 990/162/23 (провадження № 11-240заі24) дійшла наступних висновків:
«17. У розумінні процесуального закону описка – це зроблена судом механічна граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках, одрук тощо). Не вважається опискою помилка, яка не викривляє зміст рішення, тобто неправильне розташування розділових знаків, неправильні відмінки слів, застосування росіянізмів та діалектизмів тощо.
18. Опискою необхідно вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
19. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо.
21. Вирішуючи питання про виправлення описок (очевидних арифметичних помилок), допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення незалежно від його юридичного значення чи зовнішнього оцінного сприйняття (розуміння). Суд лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи, займаної посади тощо) або виправляє помилки, що мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення), які водночас впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Отже, виправлення допущених у судовому рішенні описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення».
Як вбачається з матеріалів справи позивачка звертаючись із позовом у цій справі визначила предмет спору, а саме – визнання права власності на спадкове майно, що складається з двох земельних ділянок, які належали ОСОБА_5 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року.
Також позивачкою зазначено номери земельних ділянок згідно з вищевказаним державним актом – № 1 та № 2, їх кадастрові номери – 7324586000:02:002:0854 та 7324586000:02:002:0853, їх площу – 2,5000 га та 0,2168 відповідно.
З досліджених апеляційним судом наявних в матеріалах справи копій Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІІ-ЧВ № 003524 від 25 грудня 2001 року та витягу з Державного земельного кадастру від 12 березня 2025 року № НВ-0500519452025 встановлено, що позивачкою зазначені правильні відомості щодо земельних ділянок за виключенням площі земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер 7324586000:02:002:0854.
Зокрема, замість правильної площі «0,25 га» помилково зазначено – «2,5000 га».
Тобто позивачкою при поданні позову до суду допущено технічну помилку стосовно зазначення площі земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер 7324586000:02:002:0854.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, колегія суддів виходить із того, що позов у цивільному процесі – це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову – це матеріальний зміст цієї вимоги.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості – отримати певне матеріальне благо.
У спірних правовідносинах земельна ділянка площею «2,5000 га» не була предметом спору, оскільки щодо такої земельної ділянки сторонами не подавались докази, позивачка фактично не просила захистити право на таку земельну ділянку, що достовірно підтверджується матеріалами справи.
З цього приводу колегія суддів звертається до правової позиції Верховного суду. викладеної у постанові від 20 листопада 2024 року № 373/2163/21 (провадження 61-12294св23), відповідно до якої, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався під час вирішення позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами – це процесуальний обов`язок суду.
Наявні в матеріалах справи докази надавали суду можливість безперешкодно встановити площу земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер 7324586000:02:002:0854.
Проте суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі та задовольняючи позов ОСОБА_1 допустив неточність при встановленні фактичних обставини справи стосовно дійсної площі земельної ділянки № НОМЕР_1 кадастровий номер 7324586000:02:002:0854, у зв`язку з чим, як у змісті мотивувальної частини, так і у змісті резолютивної частини, повторив допущену позивачкою помилку.
Відмовляючи у виправленні описки, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, які призвели до продовження існування у судовому рішенні неточності щодо площі земельної ділянки, що перешкоджає його виконанню.
За таких обставин колегія суддів вважає, що описка, допущена у зазначенні площі земельної ділянки кадастровий номер 7324586000:02:002:0854, повинна бути виправлена.
З урахуванням вищевикладеного, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права частково знайшли своє підтвердження.
Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції зокрема є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вищезазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 03 липня 2024 року у справі № 947/8065/20 (провадження № 61-2803св24).
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу, яка перешкоджає провадженню у справі за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України її слід скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 30 липня 2025 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Повна постанова складена 04 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                Олександр ОДИНАК

Судді        :                                                        Мирослава Кулянда

Ірина ЛИТВИНЮК