УХВАЛА
 
12 листопада 2025 року
 
м. Київ
 
справа № 456/382/22
провадження № 61-5797св24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого -	Луспеника Д. Д.,	 	
суддів:	Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,	Коломієць Г. В., Черняк Ю. В.,	
 
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Приватне підприємство «Приватна агрофірма «Батько і Син», 
 
розглянув питання про зупинення касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року, додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року, постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і судових рішень
 
У січні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» (далі - ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син») про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року позов задоволено частково. Ухвалено усунути ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні права користування належними йому на праві власності земельними ділянками площею 0,1601 га, кадастровий номер: 4625380800:05:000:1000, та площею 0,3328 га, кадастровий номер: 4625380800:06:000:0324, із цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованими на території Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, шляхом зобов`язання ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» їх повернути.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області 
від 02 червня 2023 року стягнуто з ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» на користь ОСОБА_1 20 775,03 грн на відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення судової почеркознавчої експертизи, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
 
Постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» залишено без задоволення. Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року та додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року залишено без змін.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи 
 
Представник ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» - Галушко О. І. у квітні 2024 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року, додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
 
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, представник заявника посилається неврахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц, від 07 серпня 2018 року у справі № 910/7981/17, від 14 лютого 2019 року у справі № 916/24/18, від 15 липня 2019 року у справі № 235/499/17, від 08 серпня 2019 року у справі № 450/1686/17, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 18 листопада 2019 року у справі № 910/16750/18, від 12 травня 2020 року у справі № 911/991/19, від 27 травня 2020 року у справі № 910/1310/19, 
від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, від 14 липня 2021 року у справі № 911/1442/19, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19, від 02 грудня 2021 року у справі № 761/28356/20, від 21 червня 2022 року у справі № 911/3276/20, від 05 липня 2022 року у справі № 922/2469/21, від 16 вересня 2022 року у справі № 913/703/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19, від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, від 20 березня 2023 року у справі № 761/44057/19, від 05 травня 2023 року у справі № 920/659/22, від 08 травня 2023 року у справі № 395/850/21, від 14 вересня 2023 року у справі № 910/4725/22, від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21, від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19, від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19,                 від 30 січня 2024 року у справі № 916/542/18, від 28 лютого 2024 року у справі № 136/2517/18, від 06 березня 2024 року у справі № 193/148/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 22 квітня 2024 року касаційну скаргу представника                 ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» Галушко О. І. на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року, додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року передано на розглядсудді-доповідачеві Гулейкову І. Ю., судді, які входять до складу колегії: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою представника ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» Галушко О. І. з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 389  ЦПК України; витребувано із Стрийського міськрайонного суду Львівської області матеріали справи № 456/382/22; надано іншим учасникам справи строк для подання відзиву.
  
У травні 2024 року матеріали справи № 456/382/22 надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2025 року зупинено виконання рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року та додаткового рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.
 
Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2025 року справу призначено до розгляду. 
 
У листопаді 2025 року ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» подало до суду клопотання про зупинення розгляду справи №456/382/22 за позовом ОСОБА_1   до  ПП  «Приватна агрофірма «Батько  і  Син»  про  визнання  недійсними  договорів оренди  та  зобов`язання  повернути  земельні  ділянки  до  закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/8252/22.
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року справу № 456/252/22 за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
 
Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Касаційногоцивільного суду дійшла висновку про наявність підстав для передання справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для уточнення (конкретизації) або відступу від правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження          № 14-49цс22), Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові              від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) та у постанові від 02 червня 2025 року у справі № 144/1440/22 (провадження              № 61-12561сво24), Касаційного господарського суду у постанові від 15 жовтня 2024 року у справі № 910/14543/23 в частині того, що єдиним належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди, підтвердивши та уточнивши висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19), про те, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, - шляхом викладення у мотивувальній частині судового рішення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тому, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок та/або скасування відповідного речового права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, залежно від встановлених обставин.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 29 жовтня 2025 року справу № 456/252/22 прийнято та призначено до розгляду.
 
Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України визначено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.
 
Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
 
Оскільки правовідносини у справі № 456/252/22, яку передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду, подібні правовідносинам у справі № 456/382/22, тому колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання ПП «Приватна агрофірма «Батько і Син» та зупинити провадження у справі № 456/382/22.
 
Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
 УХВАЛИВ:
 
 Клопотання Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про  зупинення провадження у справі задовольнити.
 
Зупинити касаційне провадження у справі № 456/382/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками шляхом зобов`язання їх повернення, за касаційною скаргою представника Приватного підприємства «Приватна агрофірма «Батько і Син» - Галушко Ольги Ігорівни на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 26 квітня 2023 року, додаткове рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 червня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 456/252/22.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття 
і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	Д. Д. Луспеник      	
Судді:	І. Ю. Гулейков      	
 	Г. В. Коломієць      	
 	Р. А. Лідовець      	
 	Ю. В. Черняк