ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/9615/25	Головуючий у 1-й інстанції Якімець Т.І. 	
Провадження № 33/817/413/25 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.5 ст. 122 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2025 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю адвоката Козака Т.І., потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Янчишина В.Й., розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі адміністративну справу за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2024 року,
ВСТАНОВИЛА:
       Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1445 (одну тисячу чотириста сорок п`ять) гривень 00 копійок та стягнуто судовий збір.
       Згідно з постановою суду, 26 квітня 2025 року о 15 год. 28 хв. у м.Тернопіль на перехресті вулиць Головацького -За Рудкою, водій ОСОБА_2 під час керування транспортним засобом «Opel Zafira», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Головацького, здійснюючи поворот праворуч на вул. За Рудкою, не зменшив швидкість та не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_1 , який переходив проїзну частину дороги по лінії тротуару у зв`язку із відсутністю пішохідного переходу, відповідно до пункту 4.7. ПДР України, чим створив аварійну обстановку, а саме: змусив пішохода різко зменшити швидкість руху та вжити заходів для забезпечення особистої безпеки, чим порушив п.12.1, 16.2. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною п`ятою статті 122 КУпАП.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_1 просить змінити постанову Тернопільського міськрайонного суду від 08.07.2025 року та вважати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік. 
Вважає, що накладене стягнення у виді штрафу є надто м`яким.
Звертає увагу, що ОСОБА_2 раніше притягувався за порушення Правил дорожнього руху.
Вважає, що у діях ОСОБА_2 відсутнє визнання вини та відсутнє щире каяття, оскільки останній не вибачився, а його поведінка зводиться до перекладання вини на потерпілого.
Посилається на те, що стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила правопорушення, а також з метою запобігання вчинення нових правопорушень, тому вважає , що на ОСОБА_2 слід накласти адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши потерпілого ОСОБА_1 , адвоката Янчишина В.Й., які підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити, думку адвоката Козака Т.І., який заперечив апеляційну скаргу, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Доведеність вини та кваліфікація дій ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.122 КУпАП доведена належним чином розглянутими, оціненими та викладеними у постанові суду доказами та апелянтом не оспорюється.
Так, суд прийшов до правильного висновку, що вина ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, даними, які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №317996 від 02.05.2025 року; відеоматеріалами «export-3r9yu» з нагрудних камер 474459, 474471 та камери зовнішнього спостереження «video_2025-05-07_14-27-11»; заявою ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення від 29 квітня 2025 року, адресованої начальнику УПП в Тернопільській області ДПП Б.Шевчуку; рапортом поліцейського взводу №2 роти №4 батальйону УПП в Тернопільській області ДПП капрала поліції В.Тараса від 02 травня 2025 року; довідкою УПП в Тернопільській області ДПП від 03 травня 2025 року про те, що ОСОБА_2 отримував посвідчення водія.
За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення є доведеною, а його дії вірно кваліфіковано за ч.5 ст.122 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_2 суд врахував вимоги ст.33 КУпАП, зокрема, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, суд врахував, що ОСОБА_2 визнав свою вину, щиро розкаявся, за аналогічні правопорушення до відповідальності не притягувався, виховує двох дітей, на утриманні безробітна дружина, працює водієм автотранспортних засобів автогосподарства у ТОВ "Тервікнопласт", позитивно характеризується за місцем праці та за відсутності обтяжуючих обставин правомірно застосував адміністративне стягнення у виді штрафу, що відповідає принципу пропорційності та є достатнім і необхідним для виховання правопорушника та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.
Визнаючи свою вину, ОСОБА_2 засудив свою поведінку та вказав, що готовий нести відповідальність за вчинене правопорушення. Враховуючи, що будь-якої шкоди своїми протиправними діями ОСОБА_2 не спричинив, посилання апелянта на відсутність в останнього щирого каяття, є необґрунтованим.
Посилання апелянта, що ОСОБА_2 у 2017 році притягувався до адміністративної відповідальності, то такі твердження апелянтом належним чином не підтверджені.
З урахуванням наведеного, та враховуючи вимоги абз. 11 ст. 294 КУпАП - у разі зміни постанови в частині накладення стягнення, в межах, передбачених санкцією статті цього Кодексу, суд апеляційної інстанції не вправі його посилити, тому вимоги апелянта щодо накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, є необґрунтованими.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною, обґрунтованою, підстав для зміни постанови суду немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року щодо ОСОБА_2 - без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя