ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" вересня 2025 р.                                                                  Справа №914/2309/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                                                Бонк Т.Б.
Суддів                                                                                          Бойко С.М.,
                                                                                                    Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін: 
прокурор: Цинайко Н.І.,
позивача: не з`явився,
відповідача: Петрінець Б.Р.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» б/н від 12.05.2025 (вх. суду від 12.05.2025 № 01-05/1424/25)
на рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 (повне рішення складено 25.04.2025, суддя Гоменюк З.П.)
у справі № 914/2309/24
за позовом Першого заступника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі 
позивача Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ», м. Дрогобич, Львівська обл.
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Львівського комунального підприємства «Ратуша-сервіс», м. Львів
про: стягнення 190 000,00 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій:
Перший заступник Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» про стягнення 190  000,00 грн.
В обґрунтування позову зазначив, що всупереч вимогам податкового законодавства, а саме: пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України операції з постачання такого товару звільнені від оподаткування ПДВ, при укладенні між ЛКП та ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» договору поставки №10/01-24 від 10.01.2024 про закупівлю 3 шт. антидронних мобільних, тридіапазонних переносних комплексів спрямованого захисту «Piranha SF-3», до пункту договору 3.1 сторонами було включено суму ПДВ у розмірі 190 000,00 грн, яку безпідставно отримано ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» за постачання вказаних антидронних комплексів.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у справі № 914/2309/24 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» до місцевого бюджету на користь Львівської міської ради грошові кошти у сумі 190 000,00 грн. Здійснено розподіл судових витрат.
Рішення суду попередньої інстанції мотивовано тим, що операція з поставки ЛКП «Ратуша-сервіс» спірних антидронних комплексів була звільнена від оподаткування ПДВ, а тому суму коштів у розмірі 190 000,00 грн ТзОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» набуло безпідставно.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій рішення Господарського суду Львівської області від 23 квітня 2025 року у справі № 914/2309/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Апелянт стверджує, що на момент укладення Договору та здійснення поставки товару підстави для звільнення операцій щодо постачання таких товарів від оподаткування ПДВ були відсутні, а тому до відносин з поставки товару за Договором №10/01-24 від 10.01.2024р. положення підпункту 5) пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК щодо можливості звільнення від сплати ПДВ не підлягають застосуванню. Відповідно, не можна стверджувати, що включення ПДВ до вартості (ціни) закуповуваних згідно з цим договором товарів на момент його укладення суперечить вимогам підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ ПК.
Скаржник зауважує, що сторони на договірних засадах передбачили формування ціни за Договором, включили до вартості товару ПДВ та виконали його умови. При отриманні оплати за товар відповідачем було складено податкову накладну №8 від 31.01.2024р. на загальну суму 1 140 000,00 грн. (в т. ч. ПДВ – 190 000,00 грн), що зареєстровано в ЄРПН. Податкове зобов`язання з ПДВ включено до декларації з ПДВ за січень 2024 р.
Апелянт звертає увагу, що оскільки правова підстава для сплати стороною договору податку на додану вартість не визнана недійсною, то договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК.

Львівська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, у якому просить залишити апеляційну скаргу ТзОВ «Піранья Тех» без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у справі № 914/2309/24 залишити без змін.
Прокурор зазначає, що договір № 10/01-24 між ЛКП «Ратуша –сервіс» та ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» укладений період дії положень пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.
Прокурор вказує, що ТОВ «Піранья Тех» набуло грошові кошти в сумі 190 000,00 грн, що становить вартість ПДВ поза підставами передбаченими пунктом 3.1 Договору № 10/01-24 від 10.01.2024 та ПДВ не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, а тому визнання частково недійсним цього пункту не є необхідною передумовою для стягнення сум на підставі статті 1212 ЦК України.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.05.2025 справу № 914/2309/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» б/н від 12.05.2025 (вх. суду від 12.05.2025 № 01-05/1424/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у справі № 914/2309/24.
Ухвалою суду від 19.06.2025 розгляд справи призначено на 05.08.2025.
Судове засідання 05.08.2025 не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Бойко С.М.
Ухвалою суду від 08.08.2025 призначено розгляд справи № 914/2309/24 на 02.09.2025.
У судовому засіданні 02.09.2025 апелянт підтримав доводи апеляційної скарги, прокурор заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення. 
Львівська міська рада та ЛКП «Ратуша-сервіс», належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечили.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
17.02.2022 Львівською міською радою прийнято ухвалу №1981, якою затверджено Програму заходів щодо підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву на 2022-2024 роки (надалі – Програма №1981), яка визначає правові, організаційні, фінансові засади реалізації цілей завдань національного спротиву, захисту цілісності та суверенітету України, утвердження громадської ідентичності в межах Львівської міської територіальної громади. Вказану Програму міська рада затвердила, керуючись Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» та «Про основи національного спротиву».
Метою Програми є розвиток цілісної політики підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву шляхом, зокрема, підтримання мобілізаційної готовності підрозділів територіальної оборони, на рівні необхідному для виконання завдань за призначенням, а також забезпечення життєдіяльності батальйону територіальної оборони та штабу району територіальної оборони (підпункти 2.1.3 та 2.1.4 Програми №1981).
Серед завдань Програми є, зокрема, матеріально-технічне забезпечення баз пункту управління штабу району територіальної оборони та батальйону територіальної оборони та матеріально-технічне забезпечення добровольчих формувань Львівської міської територіальної громади, стрілецьких клубів, полігонів (підпункти 2.2.4 і 2.2.5 Програми №1981).
Згідно додатку до Програми №1981, відповідальними за виконання вказаних завдань є Управління з питань надзвичайних ситуацій, цивільного захисту населення та територіальної оборони, ЛКП «Ратуша-сервіс» та КП «Адміністративно-технічне управління».
Як зазначено в пункті 4.1 Програми №1981 її фінансування здійснюється коштом видатків бюджету Львівської міської територіальної громади та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством України.
Ухвалами №185 від 18.03.2022, №433 від 21.06.2022, №602 від 01.08.2022, №696 від 19.08.2022, №786 від 08.09.2022, №825 від 16.09.022, №2917 від 02.03.2023, №3717 від 23.08.2023, №3883 від 28.09.2023, №3969 від 02.11.2023 внесено зміни до ухвали ЛМР від 17.02.2022 №1981.
На виконання Програми №1981 виконавчим комітетом ЛМР прийнято Рішення №1451 від 19.12.2023 «Про передачу матеріально-технічних засобів» (надалі – Рішення №1451 від 19.12.2023), яким доручено ЛКП «Ратуша-сервіс» здійснити закупівлю та подальшу безоплатну передачу військовій частині НОМЕР_1 матеріально-технічних засобів згідно з додатком, а саме: 3 (три) антидронних мобільних, тридіапазонних переносних комплексів спрямованого захисту «Piranha SF-3».
Зазначене Рішення №1451 від 19.12.2023 виконавчий комітет прийняв, враховуючи лист військової частини НОМЕР_1 від 08.12.2023 №4495 (зареєстрованого у ЛМР 11.12.2023 за №1.4-41630-001), у якому командування військової частини НОМЕР_1 просило здійснити підготовку військовослужбовців для подальшого відрядження у зону бойових дій, а відтак, просило про надання трьох мобільних груп ППО для ефективного захисту повітряного простору Львова та Львівської області від ворожих атак дронів-камікадзе «Shahed 136».
22.12.2023 на сайті Prozorro ЛКП «Ратуша-сервіс» оприлюднило Оголошення про проведення відкритих торгів UA-2023-12-22-0009304-а щодо закупівлі антидронних мобільних три діапазонних переносних комплексів спрямованого захисту «Piranha SF-3» згідно коду за Єдиним закупівельним словником: ДК 021:2015:35730000-0: електронні бойові комплекси та засоби радіоелектронного захисту.
Згідно цього оголошення очікувана вартість предмета закупівлі становить 1140000,00 грн; кінцевий строк тендерних пропозицій – 01.01.2024; строк поставки товару – 31.01.2024.
Як встановлено судом першої інстанції, участь у закупівлі взяв лише відповідач – ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ», який є виробником цих комплексів і з котрим було укладено договір поставки №10/01-24 від 10.01.2024.
10.01.2024 між Львівським комунальним підприємством «Ратуша-сервіс» (надалі - покупець, третя особа) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» (надалі - постачальник, відповідач) укладено договір поставки №10/01-24 (надалі - договір).
Згідно п 1.1. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар згідно специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (надалі - товар). (за ДК:021:2015: Електронні бойові комплекси та засоби радіоелектронного захисту), а покупець – прийняти й оплатити його на умовах передбачених даним договору.
Відповідно до пункту 2.1. договору кількість, асортимент, номенклатура і ціна товару, визначається у специфікації яка є невід`ємною частиною даного договору. За згодою сторін в додатках та специфікації до договору можуть бути вказані додаткові умови, а також інші умови виникнення та виконання обов`язків по договору.
Постачальник повинен передати (поставити) покупцю товар, якість якого має відповідати державним стандартам і технічним умовам (п. 2.2. договору).
Пунктом 3.1. договору сторони погодили, що загальна сума договору становить 1140000,00 грн (один мільйон сто сорок тисяч гривень) – «з ПДВ» та складає загальну вартість поставлених та оплачених партій товару протягом дії даного договору згідно специфікації та рахунків.
Згідно пунктів 3.2.– 3.3. договору розрахунки за поставлений товар проводяться покупцем відповідно до виставлених рахунків постачальника. Оплата проводиться покупцем протягом 5-ти календарних днів, у безготівковій формі, на банківський рахунок постачальника, після отримання товару (його партії) на склад покупця (м. Львів, пл. Ринок 1).
Передача товару на склад покупця здійснюється за супровідними документами (п. 4.4. договору).
Відповідно до пункту 4.6. договору датою передачі товару є дата розвантаження та прийняття товару, одержаного покупцем за накладною від постачальника.
Пунктами 4.7.– 4.8. договору сторони погодили, що товар переходить у власність покупця з моменту передачі товару постачальником покупцю. Повернення товару на склад постачальника здійснюється протягом одного календарного місяця тільки за умов зазначених в п. 4.5. договору.
Відповідно до п. 5.1. договору покупець зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі, розраховуватись за поставлені товари; приймати поставлені товари згідно з накладною; одержувати товар за умовами цього договору.
Згідно пункту 9.1. договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 28.02.2024 року включно, але в будь якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.
Пунктом 9.3. договору передбачено, що істотні умови цього договору не змінюються до повного виконання зобов`язань сторонами крім випадків, передбачених п. 19 постанови Кабінету міністрів України від 12.10.2022 року №1178 «Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування» (зі змінами).
Специфікацією до договору поставки №10/01-24 від 10.01.2024 визначено, що товаром є антидронний мобільний три діапазонний переносний комплекс спрямованого захисту «Piranha SF-3» у кількості 3 (три) штуки за ціною без ПДВ 316666,67 грн за одиницю товару (380000,00 грн - ціна за одиницю з урахуванням ПДВ). Загальна вартість товару становить 1140000,00 грн з ПДВ.
До матеріалів справи також долучена копія видаткової накладної №8 від 31.01.2024, згідно якої відповідач на виконання умов договору поставки №10/01-24 від 10.01.2024 передав ЛКП «Ратуша-сервіс» антидронний мобільний, три діапазонний переносний комплекс спрямованого захисту «Piranha SF-3» у кількості три одиниці на загальну суму 1140000,00 грн з урахуванням ПДВ.
Третя особа здійснила оплату за поставлений товар у повному обсязі, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції №150 від 19.02.2024 на суму 1140000,00 грн з призначенням платежу: «Оплата за антидроні мобільні комплекси рах №10 від 31.01.24р дог №10/01-24 від 10.01.24р Торги проводили UA-2023-12-22-009304-а ПДВ 20% - 190000,00 грн».
Відповідно до акта приймання-передачі від 15.02.2024 ЛКП «Ратуша-сервіс» передала безоплатно військовій частині НОМЕР_1 товар: антидронний мобільний три діапазонний переносний комплекс спрямованого захисту «Piranha SF-3» у кількості трьох одиниць на загальну суму 1140000,00 грн з урахуванням 190000,00 грн ПДВ, а військова частина НОМЕР_1 прийняла такий товар.
Згідно сертифіката кінцевого користувача (споживача) №4138/100124 від 13.09.2024, ЛКП «Ратуша-сервіс» передало придбані антидронні мобільні тридіапазонні переносні комплекси спрямованого захисту «Piranha SF-3» у кількості трьох одиниць військовій частині НОМЕР_1 для боротьби з тероризмом відповідно до закону та/або здійснення заходів із забезпеченням національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України.
Враховуючи факт поставки товару, відповідач видав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну №8 від 31.01.2024, в якій відобразив суму податкових зобов`язань у розмірі 190000,00 грн.
Відповідачем до матеріалів справи була долучена копія Акта №49683/13-01-07-07/43260234 від 22.11.2024, який складений Головним управлінням ДПС у Львівській області на підставі позапланової виїзної документальної перевірки ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Згаданою перевіркою був охоплений період з 01.01.2024 по 30.09.2024.
Разом з тим, у матеріалах справи міститься копія Акта №131308-24/8 від 13.08.2024, складеного Державною аудиторською службою Західного офісу Держаудитслужби щодо закупівель, зокрема, UA-2023-12-22-009304-а «Рушниця-антидрон», яка була проведена ЛКП «Ратуша-сервіс» за період з 25.12.2023 по 31.07.2024.
Відповідно до висновків, зроблених у Розділі 3 Акта №131308-24/8 від 13.08.2024, ЛМК «Ратуша-сервіс» закуплено Антитронні комплекси по захисту дронів «Piranha-5HAD-R(RA)» та Рушниці-антидрони «Piranha SF-3» за завищеною вартістю в сумі 703333,33 грн, чим не дотримано вимоги підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу, що відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу та ст. 224-225 Господарського кодексу є збитками завданими комунальному підприємству на вказану суму.
Прокурор зазначивши, що порушення бюджетного законодавства внаслідок безпідставної сплати податку на додану вартість за рахунок бюджетних коштів, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення інтересів держави, звернувся до суду першої інстанції з вимогою про стягнення з відповідача в дохід місцевого бюджету грошові кошти у сумі 190 000,00 грн.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Щодо звернення прокурора в інтересах держави в особі Львівської міської ради.
Стаття 53 ГПК встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №915/478/18, від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, на які посилається скаржник).
Під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 05.10.2022 у справах №923/199/21 та №922/1830/19, на які посилається скаржник).
Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону "Про прокуратуру".
За змістом абз.1 ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч.4 ст.23 Закону "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №905/1907/21 та від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).
У п.76 постанови від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, на яку посилається скаржник, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч.3 ст.23 Закону "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.
Як слідує з матеріалів справи, Галицька окружна прокуратура міста Львова 08.08.2024 звернулась до Львівської міської ради із запитом про надання інформації та матеріалів (в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру») за №14.50/97-7729ВИХ-24, у якому повідомила про те, що нею встановлюються підстави для застосування заходів представницького характеру щодо захисту інтересів держави у сфері бюджетних відносин на території міста Львова. З метою встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави, прокурор звернувся з проханням до Львівської міської ради щодо надання інформації та належним чином засвідчених копій документів, що визначені прокурором. Одночасно, згаданим запитом прокурор повідомив про те, що у разі встановлення правових підстав ним будуть вживатися заходи представницького характеру в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Крім того, першим заступником Галицької окружної прокуратури міста Львова 08.08.2024 також скеровувався запит №14.50/97-7730ВИХ-24 на адресу ЛКП «Ратуша-сервіс» про надання інформації та матеріалів (у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
08.08.2024 ЛКП «Ратуша-сервіс» надала виконуючому обов`язки керівника Галицької окружної прокуратури міста Львова відповідь за №110205-вих-113885 про те, що ЛКП «Ратуша-сервіс» скерувало на адресу ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» претензію щодо повернення нарахованої та сплаченої ЛКП суми податку на додану вартість в загальному розмірі 1526666,66 грн. З урахуванням, що фінансування Програми здійснюється за рахунок державного бюджету (ЛМР), а від ТОВ «ПІРАНЬЯ ТЕХ» у добровільному порядку не повернуло сплачену суму ПДВ, ЛКП «Ратуша-сервіс» просило прокурора здійснити представництво його інтересів в суді з метою економії бюджетних коштів.
09.08.2024 Виконавчий комітет Львівської міської ради надав відповідь №11-вих-114696 на запит прокурора, у якому зазначив про те, що придбання обладнання та предметів для діючих військових підрозділів Збройних Сил України, Національної гвардії України з надзвичайних ситуацій, Львівського комунального підприємства «Муніципальна обрядова служба», Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного та інших здійснюється в межах видатків Програми заходів щодо підготовки Львівської міської територіальної громади до національного спротиву на 2022-2024 роки, затверджених ухвалою Львівської міської ради від 17.02.2022 №1981. Розділ четвертий передбачає фінансування цієї Програми коштом видатків бюджету Львівської міської територіальної громади та інших джерел фінансування, не заборонених законодавством України (пункт 4.1. Програми).
15.08.2024 Галицькою окружною прокуратурою міста Львова зареєстровано відповідь ЛКП «Ратуша-сервіс» за № 6133-24, згідно якого ЛКП «Ратуша-сервіс» не здійснювало ініціювання питання щодо повернення надмірно сплачених коштів ПДВ у судовому порядку.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, пункт 40; від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, пункт 8.37; від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 7.16; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 10.17; від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, пункт 8.54; від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, пункт 8.16).
Як вбачається з наявних у матеріалах справи доказів,  позивач був обізнаний про виявлені прокурором порушення, однак не вжив заходів, спрямованих на захист інтересів держави, не звертався до суду з відповідним позовом, а прокурор обґрунтував наявність підстав, передбачених статтею 23 ЗУ “Про прокуратуру”, для звернення до суду з цим позовом, з огляду на що, судом першої інстанції правомірно прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено спір по суті.

Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача 190 000,00 грн на підставі ст. 1212 ЦК України.
Правовою підставою позову у цій справі є ст. 1212 ЦК України.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).
Відповідно до ст.11 Закону "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.
Згідно з пп.14.1.178 п.14.1 ст.14 ПК України ПДВ – це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.
Правові основи оподаткування ПДВ встановлено розд.V та підрозд.2 розд.XX ПК України.
За змістом підпунктів а) і б) п.185.1 ст.185 ПК України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до ст.186 цього Кодексу.
Відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до пп.213.1.9 і 213.1.14 п.213.1 ст.213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, ПДВ та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем товару (замовником послуг).
Як встановлено судами у цій справі, пунктом 3.1. договору сторони погодили, що загальна сума договору становить 1140000,00 грн (один мільйон сто сорок тисяч гривень) – «з ПДВ» та складає загальну вартість поставлених та оплачених партій товару протягом дії даного договору згідно специфікації та рахунків.
Отже, відповідач та третя особа на договірних засадах передбачили формування ціни за Договором та включили до вартості товару ПДВ.
Відповідно до підпункту 5 пункту 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, та/або запровадження воєнного стану відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та постачання на митній території України товарів, кінцевим отримувачем яких відповідно до сертифіката кінцевого споживача або згідно з умовами договору визначено правоохоронні органи, Міністерство оборони України, Збройні Сили України та інші військові формування, добровольчі формування територіальних громад, утворені відповідно до законів України, інші суб`єкти, що здійснюють боротьбу з тероризмом відповідно до закону та/або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, підприємства, які є виконавцями (співвиконавцями) державних контрактів (договорів) з оборонних закупівель.
Враховуючи викладене, прокурор вважає, що сторонами у договорі безпідставно включено до ціни товару – 3шт. антидронних мобільних, тридіапазонних переносних комплексів спрямованого захисту «Piranha SF-3», податок на додану вартість, чим порушено пункт 32 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, а сплачений третьою особою за Договором ПДВ безпідставно отриманий відповідачем та підлягає поверненню на підставі ст.1212 ЦК України.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Близьку за змістом позицію викладено у постановах Верховного Суду 14.01.2021 у справі № 922/2216/18, від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №    918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.
У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Положення глави 83 ЦК України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 ЦК України.
Тобто умовою безпідставного збагачення є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.
Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, від 04.05.2022 у справі № 903/359/21, від 05.10.2022 у справі № 904/4046/20.
Як було зазначено вище, позов заявлено виходячи з умов Договору, які були узгоджені його сторонами без зауважень. Враховуючи факт поставки товару, відповідач видав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну №8 від 31.01.2024, в якій відобразив суму податкових зобов`язань у розмірі 190 000,00 грн.
У даній справі вимога про визнання недійсним Договору в частині включення в ціну товару суми ПДВ прокурором не заявлена.
Положеннями статей 6, 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі № 753/15556/15-ц сформулювала такі висновки щодо застосування норм статті 1212 ЦК України:
"Згідно з частиною 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.
Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна.
Вiдсутнiсть правової підстави – це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала".
Колегія суддів наголошує, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Аналогічні висновки щодо застосування положень статей 204, 629 ЦК України, викладено в постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 916/5073/15, від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, від 31.07.2025 у справі № 914/2176/24.
З огляду на викладене, враховуючи відсутність заявлення прокурором чи Львівською міською радою вимоги про визнання недійсним договору №10/01-24 в частині включення суми ПДВ у ціну товару, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача 190 000 грн як надмірно сплачених коштів на підставі статті 1212 ЦК України

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез?ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у справі № 914/2309/24 скасуванню. 

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений судовий збір Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» при поданні апеляційної скарги, підлягає відшкодуванню скаржнику за рахунок Львівської обласної прокуратури. 

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» б/н від 12.05.2025 (вх. суду від 12.05.2025 № 01-05/1424/25) – задоволити.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 23.04.2025 у справі № 914/2309/24 – скасувати. Прийняти нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Першого заступника Галицької окружної прокуратури міста Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» про стягнення 190 000,00 грн – відмовити.
3. Здійснити розподіл судових витрат.
Стягнути з Львівської обласної прокуратури (79005, м. Львів, проспект Шевченка, буд. 17/19; ідентифікаційний код 02910031) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПІРАНЬЯ ТЕХ» (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Грушевського Михайла, будинок 170; ідентифікаційний код 43260234) 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три грн 60 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 15.09.2025.

Головуючий суддя                                                                                Т.Б. Бонк

суддя                                                                                                     С.М. Бойко

суддя                                                                                                    Г.Г. Якімець