УХВАЛА
18 вересня 2025 року
м. Київ
 
cправа № 916/992/25
провадження № 12-46гс25
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Пількова К. М.,
суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Воробйової І. А., Губської О. А., Дашутіна І. В., Ємця А. А., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кривенди О. В., Погрібного С. О., Стефанів  Н. С., Ступак О. В., Ткача  І.  В., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Шевцової  Н.  В.
перевіривши наявність підстав для розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи 
за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Вендор»
на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 (головуюча суддя Богацька Н. С., судді Діброва Г. І., Принцевська Н. М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД»
до 1) Визирської сільської ради Одеського району Одеської області,
2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Вендор»
про визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним договору та скасування рішення про державну реєстрацію,
УСТАНОВИЛА:
1.    У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Енерго Продукт ЛТД» (далі - ТОВ «Енерго Продукт ЛТД», Позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Визирської сільської ради Одеського району Одеської області (далі - Рада) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Лоджистік Вендор» (далі - ТОВ «Лоджистік Вендор»), про:
- визнання незаконним та скасування рішення Ради №1683/LXIV-VIII від 05.12.2024 «Про передачу ТОВ «Лоджистік Вендор» в оренду на 49 років земельної ділянки площею 7,4179 га, кадастровий номер 5122780500:01:003:0013, цільове призначення згідно з КВЦПЗ 12.02 для розміщення та експлуатації будівель і спору морського транспорту із земель комунальної власності на території Визирської сільської ради Одеського району Одеської області»;
- визнання недійсним договору оренди земельної ділянки площею 7,4179 га, кадастровий номер 5122780500:01:003:0013, від 10.12.2024, який укладено між Радою та ТОВ «Лоджистік Вендор»;
- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 77023359 від 05.02.2025 10:03:26, Калашнік Дмитро Сергійович, Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеського району Одеської області, про право оренди земельної ділянки, на підставі якого здійснено запис про інше речове право № 58350629 від 29.01.2025 11:32:04 до Державного реєстру речових прав.
2.    Позов мотивовано тим, що Радою було протиправно передано спірну земельну ділянку в оренду ТОВ «Лоджистік Вендор», оскільки Позивач має право на поновлення договору оренди спірної земельної ділянки в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі».
3.    Ухвалою від 24.03.2025 Господарський суд Одеської області прийняв позовну заяву, відкрив за нею провадження у цій справі та призначив підготовче засідання на 15.04.2025.
4.    Ухвалою від 28.04.2025 Господарський суд Одеської області з огляду на те, що 15.04.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, підготовче засідання у справі призначено на 11:00 27.05.2025.
5.    В подальшому ухвалою від 19.05.2025 Господарський суд Одеської області виправив описку в ухвалі суду від 28.04.2025, зазначивши дату та час підготовчого засідання 22.05.2025 о 10:20.
6.    Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.05.2025 не прийнято до розгляду та повернуто ТОВ «Лоджистік Вендор» з тих мотивів, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції, якою вирішено процесуальні (процедурні) питання, пов`язані із рухом справи, не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції. Заперечення щодо такої ухвали відповідно до частини третьої статті 255 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) розглядаються судом при оскарженні судового рішення, яке підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
7.    16.06.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (далі - КГС ВС) надійшла касаційна скарга ТОВ «Лоджистік Вендор» (далі також Скаржник) на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025, в якій просить її скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
8.    Касаційна скарга обґрунтована порушенням апеляційним господарським судом норм процесуального права. Скаржник зазначає, що відповідно до пункту 18 частини першої статті 255 ГПК України має право на оскарження ухвали про виправлення описки, тоді як суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, необґрунтовано обмежив Скаржника у праві апеляційного оскарження, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України, частини першої статті 17 ГПК України. 
На підтвердження своїх аргументів Скаржник посилається на висновки, викладені у пунктах 45, 46, 52-56 постанови КГС ВС від 26.03.2023 у справі № 910/13847/21, пункти 41, 42, 48-52 постанови КГС ВС від 01.03.2023 у справі № 910/11980/21, пункти 5.21-5.22 постанови КГС ВС від 22.02.2022 у справі № 918/753/21.
Наведені посилання, на думку Скаржника, свідчать про необґрунтоване застосування судом апеляційної інстанції пункту 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України як підстави для повернення апеляційної скарги без розгляду.
9.    Ухвалою від 03.07.2025 КГС ВС відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та ухвалив здійснити перегляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а ухвалою від 04.08.2025 передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини п`ятої статті 302 ГПК України, оскільки вбачав наявність у справі виключної правової проблеми, яка має значення для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
10. В ухвалі про передачу справи колегія суддів КГС ВС звертає увагу, що як пункт 18 частини першої статті 255 ГПК України, так і пункт 19 частини першої статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачають, що окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення. Також пункт 3 частини першої статті 287 ГПК України, як і пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення.
11. Разом з цим, колегія суддів КГС ВС вказує на відсутність сталої судової практики Верховного Суду щодо можливості оскарження ухвал про внесення виправлень чи відмову у їх внесенні касаційними судами.
Так, у справі № 530/791/17 предметом касаційного оскарження була ухвала суду апеляційної інстанції, якою повернуто апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлення в ухвалу про залишення зустрічного позову без руху. У постанові від 03.06.2020 Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду (далі - КЦС ВС) погодився з висновком суду апеляційної інстанції та зазначив, що ЦПК України не передбачена можливість оскарження окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень в ухвалі, таке оскарження можливе лише в разі відмови у внесенні виправлень у рішення.
12. У справі № 530/791/17 у касаційному порядку оскаржувалася ухвала суду апеляційної інстанції, про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлення в ухвалу про залишення зустрічного позову без руху. У постанові від 03.06.2020 у цій справі КЦС ВС погодився з висновком суду апеляційної інстанції та зазначив, що ЦПК України не передбачена можливість оскарження окремо від рішення ухвали суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень в ухвалі, таке оскарження можливе лише в разі відмови у внесенні виправлень у рішення.
13. У постанові від 23.12.2020 у справі № 343/625/20 за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про внесення виправлення в ухвалу про призначення експертизи  КЦС ВС зазначив, що у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду, є ухвала суду першої інстанції щодо внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення. Водночас ухвала про внесення виправлень в ухвалу в цьому переліку відсутня, у зв`язку з чим погодився з висновком суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
14. Також ухвалою від 17.04.2025 у справі № 757/16969/16 КЦС ВС відмовив у відкритті касаційного провадження на ухвалу суду першої інстанції про відмову у внесенні виправлень в ухвалу про відмову у задоволенні заяви про відвід судді та ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги на цю ухвалу, вказавши, що правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, оскільки ухвала про відмову у виправленні описки в ухвалі суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі та може бути оскаржена разом із рішенням суду.
15. Водночас у справі № 2-3760/10 КЦС ВС переглянув  ухвалу суду апеляційної інстанції про внесення виправлення до ухвали про прийняття справи до провадження та призначення розгляду та постановою від 28.09.2022 її скасував, оскільки суд апеляційної інстанції, постановлячи оскаржувану ухвалу про виправлення описки, доповнив резолютивну частину ухвали суду від 22.02.2022 новими абзацами, якими фактично змінив її зміст, що не може вважатися опискою чи арифметичною помилкою у розумінні статті 269 ЦПК України. КЦС ВС скасував також ухвалу, до якої було внесено описку, оскільки зазначив, що її не можна вважати законною та обґрунтованою так як зміст ухвали про внесення виправлень у судове рішення завжди підпорядкований змісту судового рішення, до якого вносяться зміни, а тому оцінка правомірності постановлення такої ухвали з точки зору її змісту у випадку її оскарження в апеляційному чи касаційному порядку має здійснюватися одночасно з оцінкою змісту виправленого судового рішення.
16. Також колегія суддів КГС ВС вказує на власну різну судову практику із застосування зазначених статей. Зокрема у справі № 916/1804/24 скаржник посилався на те, що суд апеляційної інстанції не перевірив зміст оскарженої ухвали, оскільки суд першої інстанції шляхом внесення виправлень до ухвали про проведення засідання у режимі відеоконференції здійснив заміну її резолютивної частини та забезпечив позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно. В цій справі постановою від 15.10.2024 КГС ВС залишив без змін ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки на час перегляду у касаційному порядку оскарженої ухвали суд апеляційної інстанції вже скасував ухвалу про виправлення описки, а тому ухвала про задоволення клопотання щодо проведення судового засідання у режимі відеоконференції не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.
КГС ВС у цій постанові зазначив, що ухвали суду про забезпечення позову та про внесення виправлень у рішення суду згідно з пунктами 3, 18 частини першої статті 255 ГПК України належать до переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. При цьому у разі внесення виправлень до судового рішення (рішення, ухвали, постанови) шляхом постановлення ухвали, вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження на таке судове рішення повинно здійснюватися з урахування змісту таких виправлень.
17. У справі № 918/753/21 у касаційну скаргу були включені заперечення на ухвалу суду першої інстанції про внесення виправлень в ухвалу про відкриття провадження, котрою було здійснено заміну порядку розгляду справи із загального на спрощений. У цій справі КГВ ВС у постанові від 22.02.2022 зазначені заперечення до уваги не взяв, вказавши, що ухвала суду першої інстанції підлягала оскарженню окремо від рішення суду, однак оскаржена не була, отже набрала законної сили. 
18. У постанові від 09.09.2020 у справі № 910/3359/20 КГС ВС також відхилив заперечення скаржника в касаційній скарзі на ухвалу місцевого господарського суду про внесення виправлення до ухвали про забезпечення позову, зазначивши, що відповідно до пункту 18 частини першої статті 255 ГПК України ухвала про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення підлягає оскарженню окремо від рішення суду в суді апеляційної інстанції, проте скаржник не скористався правом на оскарження цієї ухвали в суді апеляційної інстанції у встановленому процесуальним законом порядку.
19. У постановах від 01.03.2023 та 29.03.2023 у справах № 910/11980/21 та № 910/13847/21 відповідно, відхиляючи заперечення скаржників на ухвали суду апеляційної інстанції про внесення виправлення щодо дати судових засідань, КГС ВС зазначив, що з урахуванням пункту 3 частини першої статті 287 ГПК України скаржники не скористалися своїм правом та не оскаржили ці ухвали у касаційному порядку, а рішення про зміну дати судового засідання (виправлення описки) не обмежило сторони у їх праві брати участь у засіданні.
20. Поряд з цим ухвалою від 04.03.2019 у справі № 904/5578/18, відмовляючи у відкритті касаційного провадження на ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про внесення виправлень в ухвалу про відкриття провадження, КГС ВС зазначив, зокрема, що ухвала про внесення виправлень (описка) є складовою частиною того судового рішення, до якого такі виправлення вносяться, тому і оскаржена така ухвала окремо від рішення суду може бути тільки в тому випадку, якщо оскарження передбачено для «основного» судового рішення. Такими «основними» судовими рішеннями у розумінні ГПК України є рішення суду по суті спору та ухвали, що визначені у статті 255 цього ж Кодексу. З огляду на наведене у цій ухвалі КГС ВС дійшов висновку, що застосування положень пунктів 1, 4 частини п`ятої статті 260 ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
21.    На переконання колегії суддів КГС ВС, наведене свідчить про наявність якісного та кількісного критеріїв, які характеризують наявність у справі виключної правової проблеми, що надає також обґрунтовані припущення про те, що аналогічні проблеми у тлумаченні правових норм неминуче виникатимуть у майбутньому у значній кількості судових спорів.
22.    Відповідно до частини п`ятої статті 302 ГПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
23.    Згідно із частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною п`ятою цієї статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.
24.  Відповідно до вимог частини тринадцятої статті 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
25.  Наведені підстави є достатніми для прийняття та призначення справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду, тому, ураховуючи, що предметом перевірки у цьому випадку є ухвала суду апеляційної інстанції, яка у розумінні частини п`ятої статті 301 ГПК України не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи, ця справа може бути розглянута без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Керуючись частиною тринадцятою статті 8, частиною першою статті 9, статтями 233-235, 301, частиною п`ятою статті 302 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
1. Прийняти до розгляду справу № 916/992/25.
2. Призначити справу до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 19 листопада 2025 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.
3. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи № 916/992/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач	 	К. М. Пільков	
Судді:	О. О. Банасько	О. В. Кривенда	
 	О. Л. Булейко 	С. О. Погрібний	
 	І. А. Воробйова	Н. С. Стефанів	
 	О. А. Губська	О. В. Ступак	
 	І. В. Дашутін	І. В. Ткач	
 	А. А. Ємець	О. С. Ткачук	
 	Л. Ю. Кишакевич	В. Ю. Уркевич	
 	В. В. Король	Н. В. Шевцова